Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
În 1983, un război civil brutal a izbucnit în Sudan...
între Nord şi Sud din pricina religiei şi resurselor...
Multe sate au fost distruse de guvernul din Nord şi miliţie.
În 1987, mii de copii orfani au strabatut Africa Sud-Sahariana, parcurgând 1600 km,
pana in Etiopia si Kenya.
13 ani mai tarziu, 3600 de refugiati au fost mutati in SUA.
Au fost cunoscuti drept "baietii pierduti din Sudan".
Acest film este inspirat de povestea lor.
Tabăra de refugiati Kakuma, Kenya.
Urcaţi, vă rog.
Nu uita de noi în America.
Vom afla în cele din urmă ce înseamnă.
Subtritare: bucyfall
Asta-i povestea fraţilor şi surorilor mele.
Când eram mici, nu ştiam prea multe.
Nu ştiam că lumea-i aşa mare, sau aşa de diferită.
Cunoşteam doar satele noastre din Sudan... care erau acolo de sute de ani.
Mai bine zis Sudanul de Sud...
întrucât în curând am învăţat că e o diferenţă importantă.
Bahr el Ghazal, Sudanul de Sud, cu 13 ani în urmă.
Acum!
Primul nostru străbun a fost Mading ...
- Apoi Majok. - Atem...
- Deng. - Mading iarasi...
Gresit. A fost al patrulea străbun, nu al cincilea.
- Agong... - Ajak!
Gata!
Am câstigat!
Ai uitat numele nostru, "Deng". Eu am castigat.
Eu am valoare, tu ai doar forţă.
Bataie! Bataie! Bataie!
Maturizează-te, Mamere.
Totuşi am câstigat meciul.
Abital! Abital!
Simon! Gabriel! Daniel! Repede! Veniţi!
Theo!
Mamere!
Rămâi cu ei. Mă duc să-l caut pe tata.
Tată! Tată!
Abital!
Mamă?
Ai găsit-o pe mama?
Numai noi am rămas.
Tu esti căpetenia acum, Theo.
Bătrânii noştri ne-au spus că vom fi în siguranţă în Etiopia, în caz de ceva.
Am luat calea spre răsăritul soarelui.
Ne-am amintit învăţăturile lor pentru a supravietui pericolelor naturii...
dar şi să profităm de ce ne oferă natura.
Găteşte-l.
De ce eu?
Femeile prepară hrana.
418 Km strabatuti Directia Est, catre Etiopia
Vreau sa trăiesc.
Nu vreau să mor.
Vreau să traiesc. Nu vreau să mor.
- Kwol. - Mading.
- Majok. - Agong.
Unde va duceti?
Oriunde suntem în sigurantă.
Ne-am dus in Etiopia, dar am fost nevoiţi să ne intoarcem.
De ce?
Erau soldaţi şi acolo.
Cât de mult aţi mers pe jos?
Cinci luni pline.
Eram cu vitele când s-a intâmplat.
Şi noi la fel.
Suntem din nord. Au vrut să mă facă soldat, dar am fugit.
Pot să văd?
Eu sunt Jeremiah şi el e Paul.
I-am povestit despre Moise, dar nu mă crede.
Moise trăieşte în cartea asta, Paul.
Moise putea face magii cu apa.
Şi eu. Eu pot găsi apa.
Arată-mi.
Bea încet.
917 km strabatuti Directia Sud, catre Kenya
Apă! Un râu!
Trebuie să plecăm!
Este pericol în amonte. Trebuie să traversăm.
Suntem în siguranţă împreună, nu?
Theo, nu putem traversa râul.
Ba da, putem.
Am nevoie de un şal şi o bucată de sticlă.
Theo!
Eu nu pot înnota.
Nici Moise nu putea.
Du-te tu prima.
Acum tu.
Gabriel!
Razboiul e pretutindeni.
Adu-mi un băţ, să ţin hienele la respect.
Mulţumesc.
Trebuie să plecaţi. Mergeti intr-acolo către Kenya.
Acolo găsiţi mâncare.
Mulţumim.
Pentru tine.
Mulţumesc, Dumnezeu să te binecuvânteze.
Theo!
N-am mai auzit soldaţii de la râu.
Daniel e bolnav. Lasă-ne sa dormim.
Primul nostru străbun a fost Mading...
Apoi Majok...
Apoi Atem...
Apoi Deng...
Nu te ridica.
Am fost separat de poporul meu.
Acum tu esti căpetenie.
Theo s-a jertfit pentru tine.
1263 km strabatuţi Granita cu Kenya
Tabăra de refugiaţi Kakuma, Kenya
Asta-i a ta!
Poftim!
Nu mai sunt recipiente pentru mâncare.
Trebuie să aşteptaţi.
Da, merge şi aşa.
Unii din oamenii astia nu sunt coloraţi.
Pentru că s-au născut fără piele.
Încearcă să mănânci, Daniel.
Bună.
Salut. Pot să...?
Trebuie să-l ducem în cortul medical, să-l vadă un doctor.
Cortul medical?
Iar apoi Daniel s-a uitat si iată...
Si erau doi... Unul de-o parte a râului...
Si celălalt vizavi...
...ambii fraţii săi.
Unul era în faţă si celălalt în spate.
Si unul i-a spus bărbatului imbrăcat în lenjerie...
de langa râu...
Cât va dura până se va termina cu necazurile?
Şi el a spus: Urmează drumul, Daniel.
Dar cuvintele sunt închise şi sigilate până la sfârşitul timpului.
Amin.
13 ani mai tarziu
Inspiră.
Expiră.
Excelent.
Are o infecţie respiratorie.
Foarte bine, Mamere. Du-te la urmatorul.
Doctor Monyang?
Revin imediat.
- Da? - Cred că are viermele de Guineea.
Te vom face sănătoasă, bine?
Într-o bună zi când vei deveni doctor şi vine cineva...
la fel de deştept ca tine, nu te feri să-i asculţi sfaturile.
N-o voi face.
Paul, pe unde ai fost? Unde ţi-e tricoul?
L-am schimbat pe ăştia.
Se cheamă troc.
Foarte bine.
E gata mâncarea.
- E bună? - Foarte bună.
James.
Ce s-a intamplat?
Nimic...
Promisiunea unei vieti mai bune în tabără fusese deja uitata ...
Săptămânile au devenit luni, lunile au devenit ani.
Am găsit tăria de a continua rămânând uniţi.
Dar speranţa noastră de plecare dispărea treptat.
A apărut o listă nouă.
Haideţi, haideţi!
Ceva nou?
Da, sunt noutăţi.
Numele noastre sunt pe listă!
- Toţi? - Da.
O să plecăm în Kansas, Missouri!
- Eşti sigur? - Cat se poate de sigur.
Serios? Plecăm în America!
Am fost binecuvântaţi de Dumnezeu să mergem în Kansas!
Eu nu. Eu nu.
E în regulă.
Aşa se simte iarna în America.
Asta-i apa îngheţată. Gheaţă.
După cum ştiţi, sunt patru anotimpuri în America.
Da, Jacob?
Aşa rece e şi unde mă duc?
Unde te duci?
Fargo.
Da, vei avea parte de anotimpuri răcoroase.
Mamere?
Dar educaţia? Vreau să mă duc la universitate sa studiez medicina.
Ştiu că educaţia e foarte importantă pentru voi, dar vorbim despre asta mâine.
Deocamdata trebuie să ne concentrăm pe muncă.
Aveţi doar câteva luni să vă găsiţi un loc de muncă.
Va trebui să returnaţi guvernului banii de avion.
- Data naşterii tale e necunoscută? - Da.
Ca şi in cazul celorlalti, îţi va fi alocată dată de 1 ianuarie.
De ce ziua asta?
Pentru că mereu va fi o petrecere.
- Următorul. - Mulţumesc.
Relaxează-te.
La revedere, fraţii mei.
Aeroportul JFk, New York Primăvara anului 2001
Bine aţi venit în America! Suntem încântaţi să vă avem printre noi.
Aţi avut un zbor plăcut?
A fost bine.
Care-s numele voastre?
Numele meu e Mamere Deng.
- Bine. Mamere. - El e Paul.
- Paul. - Jeremiah.
- Si sora mea, Abital.
Abital. Bine.
Nu... Abital Deng?
- Abital Deng. - Îmi pare rău, ea nu-i pe lista mea.
Vă rog, uitaţi-vă iarăşi, vă rog.
- Nu, vezi... - Abital Deng!
- Abital Deng? - E aici!
- Nu-i pe lista mea. - E la mine.
Da, dar trebuie să fie pe lista de Kansas City.
Corect, dar nu mai e. Normele INS specifică că femeile trebuie plasate în familii.
O familie din Boston vrea s-o ia.
Dar noi suntem familia ei. N-o puteţi lua de lângă noi.
Astea sunt regulile.
Vreau să vorbesc cu un alt oficial.
De ce n-o puteţi plasa în YWCA pentru câteva săptămâni până-i găsim o familie?
Bine.
Îmi pare rău, nu am permisiunea.
- Trebuie sa fie ceva... - Hei, trebuie sa plecam.
Voi găsi o cale să fim împreună.
- Bine. - Vino.
Vom fi din nou împreună.
Promiteţi-mi că o să mergeti la şcoală şi că o să munciţi din greu.
Fii puternic, fratele meu.
Abital!
De ce i-ai lăsat s-o ia?
Kansas, Missouri
Trebuie să ne uităm după un bărbat, Pamela Lowi de la Faith Based Charities.
În zona bagajelor. El ne va ghida.
Da? Alo, aici Carrie.
Pe cine să ridic?
Îmi pare rău, nu-i problema mea.
Nu sunt comitetul de întâmpinare.
Nu pot lua un taxi?
Nu se poate ocupa altcineva de asta?
Chiar acum?
Bine. Ce linie aeriană?
Bine, voi fi acolo.
- Trebuie să plec. - Mă faci să mă simt second hand.
Cred că ai uitat ceva.
Sunt din Africa, sunt sigură că nu le pasă.
- Săptămâna viitoare? - Da. Săptămâna viitoare.
Bună!
Voi trebuie să fiţi cei din...
Somalia?
Senegal?
- Îmi pare rău, daţi-mi o mână de ajutor. - Sudan.
Sudan! Da, asta e.
- Bună. - Numele meu e Mamere Deng.
Ei sunt fraţii mei, Jeremiah şi Paul.
Iar tu eşti Pamela Lowi de la Faith Based Charities?
Nu, eu sunt de la agenţia pentru ocuparea forţei de muncă Forrester.
Eu vă voi ajuta să vă găsiţi un loc de muncă.
Trebuia să vă întâlnesc abia mâine...
dar persoana de la agenţia de reinstalare care trebuia să vă ridice...
a rămas blocată în maşină... În orice caz...
Bine...
V-aţi luat bagajele de pe bandă?
Grozav.
Bine, să mergem.
Unde e satul tău?
Satul meu?
Satul meu e...
Strada Elmwood, aproape de universitate, bănuiesc.
Pot să te întreb, unde-i bobocelul tău?
- Bobocelul meu? - Soţul tău.
Nu, nu sunt măritată.
Dacă nu ai soţ, cine are grijă de tine? Copiii tăi?
Nu. Nu am copii. Nu sunt măritată.
Îmi port singură de grijă.
Abilităţile tale de supravieţuire sunt impresionante.
Mersi.
- Fratelui meu i-e rău. - Oh, nu.
N-o pot face până vineri.
Nu, nu sunt o făcătoare de minuni, Tom.
O să-l sun când ajung la birou.
- Vorbeşte singură. - Trebuie să închid.
- E în regulă? - Are un stomac sensibil.
Scuză-mă. Ce-i aia?
McDonald's.
Acolo se mănâncă.
Când aţi mâncat ultima oară?
Bine. Am ajuns.
Vă sun mâine.
O să staţi aici pur şi simplu?
- Alo? - Da!
- Bună. - Bună! Bună! Aţi ajuns.
Slavă Domnului. Îmi cer scuze pentru încurcătură.
Eu sunt Pamela Lowi, voluntarul vostru de la agenţia de reinstalare.
Preiau eu de aici, dar mulţumesc din suflet.
- Nici o problemă, ne vedem mai târziu. - În regulă.
- Scuzaţi-mă? - Da.
Ne-ai intrat la inimă pentru ajutorul dat astăzi.
- Sunteţi drăguţă să ne spuneţi numele dvs? - Îmi pare rău, nu vi l-am spus?
Numele meu e Carrie Davis.
Vă sun mâine dimineaţă să începem vânătoarea de locuri de muncă.
Sper să vă găsiţi un soţ care să vă umple casa goală.
Voi lucra la asta.
Avem multe de discutat. Ăsta-i frigiderul vostru.
Dulapurile voastre sunt aici, asta-i plita voastră.
Şi v-am făcut asta.
În regulă, urmaţi-mă.
Ăsta-i dormitorul vostru.
Confortabil, nu? Păturile astea supraetajate au fost donate bisericii,
le-am rechiziţionat pentru voi. Sunt numai bune.
Vedeţi asta?
Dacă îl apăsaţi, se aprinde lumina.
Nu-i grozav? E câte unul în fiecare cameră.
Pamela, noi avem o soră, a fost separată de noi.
Da, corect, sora voastră.
Îmi pare foarte rău. Nici o familie de aici nu a vrut-o.
Să schimbăm hârţogăria e aproape imposibil, dar sunt sigură că e cu oameni buni.
Asta-i camera de zi.
Lumina de aici se aprinde şi se stinge de aici.
- Vedeţi? - Ce vroiam să spun e că...
- ...ea trebuie să fie cu noi. - Da, o vrem aici.
Nu ar fi adecvat.
În plus, unde să stea în locul ăsta micuţ?
Pot vorbi cu cineva care are autoritate în problema asta?
Nu e nimic de făcut. Îmi pare rău.
Urmează baia.
Asta-i singura voastră baie. V-am luat-o înainte şi v-am cumpărat covoraşe de baie...
E foarte confortabil, nu?
Cred că-i alarma.
Poate.
Mamere! Jeremiah! Deschide uşa!
Sunteţi aici.
De ce nu răspundeţi la telefon? V-am sunat.
Pentru vânătoarea de slujbe? Ne-am uitat pe fereastră, dar nu te-am auzit.
Nu, v-am sunat pe ăsta. E un telefon.
Ştiţi ce-i un telefon?
Bine. Deja am ratat interviul de la ora 10,
hai să mergem direct la restaurant.
Carrie!
Roger, ce mai faci?
N-ai mai sunat.
Îmi pare rău, am fost foarte ocupată cu munca.
Băieţi, el e Roger. Lucrează cu poliţia locală.
Apreciem orice persoană care îşi riscă viaţa ca să susţină legea.
Dumnezeu să vă binecuvânteze şi să vă ţină în siguranţă.
Te sun eu. Haideţi, băieţi!
Mi-a făcut plăcere.
- Hei. - Hei, Matt.
- Care-i treaba? - Ştiu că ai oameni lipsa la gătit...
şi se întâmplă ca băieţii ăştia să aibă experienţă.
Bine, o să vorbesc cu ei.
Mulţumesc.
Hei.
Deci... ce te aduce în America?
Părinţii mei au fost ucişi în războiul civil din Sudan,
iar surorile mele au fost luate drept sclave.
Ai mai lucrat în vreun restaurant?
Vreau să studiez ca să devin doctor.
Asta-i bine.
Mâncăm acum?
Sigur.
Chiar vrei să-i angajez pe tipii ăştia, Carrie?
Nu au experienţă. Sunt prea ciudaţi.
Dacă nu-i poţi lua pe toţi, măcar ia-l pe unul.
Adevărul e că nu am nimic liber acum. Întoarce-te peste şase luni.
- Poate apare ceva. - Chiar îmi ţii discursul ăsta?
- Nu... - Cunosc discursul ăsta.
- Mă izgoneşti. - Ba nu!
Chiar îmi spui că astronauţii ăştia...
- Sunt mai calificaţi decât băieţii ăştia? - Da!
- Ai înnebunit. - Nu cred c-o să găsim de muncă aici.
Carrie, îmi pare rău...
Plecăm. Urcaţi în maşină.
Primim loc de muncă aici?
Nu, mergem să-l vedem pe Jack Forrester.
El deţine agenţia la care lucrez.
Mă întorc imediat.
- Bună, Jack. - Bună.
Ce se întâmplă?
Bine ai venit în cea mai lungă zi din viaţa mea.
Am nevoie de ajutorul tău.
- Ai nevoie de ajutorul meu? - Pentru muncă.
- S-a întâmplat ceva la birou? - Nu chiar.
Îi am pe băieţii ăştia din Africa şi nu pot nici măcar să le obţin un interviu.
- Şi i-ai adus încoace? - Unde aş putea să-i mai aduc?
Ştii să-i faci pe oameni să zâmbească.
Asta e. Potenţialii angajatori vor să vă vadă zâmbind.
Vă puteţi opri acum.
Să zâmbeşti fără rost, nu e ceva fals?
Da, e un mare rahat. Dar americanilor le place...
Şi aici trăiţi acum, deci asta va trebui să faceţi.
E vreunul din voi meseriaş?
Grozav, o să dau nişte telefoane. Ascultaţi-mă, asta-i important.
Din moment ce aveţi puţin experienţă, sau deloc, va trebui să impresionaţi
orice potenţial angajator cu orice, la orice fel de slujbă.
Dar asta ar fi o minciună.
Atâta vreme cât recuperaţi cu muncă asiduă, nu e o minciună.
Cred că Donner are câteva posturi vacante pe linia de asamblare.
Ce zici de Nick de la Star Grocery? Ăştia doi ar putea aproviziona rafturile.
O idee bună. Eu îl sun pe Frank, tu pe Nick.
S-a făcut. În regulă. Mulţumesc, băieţi.
Ai un sat foarte frumos.
- Mulţumesc, îl am de la tata. - Tatăl tău a fost căpetenia?
Cred că unii i-ar zice aşa.
Şi tatăl meu a fost căpetenie.
Putem să ne uităm la vaca ta?
- Fii oaspetele meu. - Sunt animale periculoase...
- ...de care să ne ferim? - Precum?
Lei.
Nu, nu sunt lei pe aici. Sunteţi în siguranţă.
Mulţumim.
Omule, mi-aş dori să nu facă asta.
Care-i povestea lor?
Nu sunt sigură. Sunt destul de traumatizaţi.
Când i-am lăsat aseară şi le-am spus la revedere...
S-au uitat la mine de parcă nu mă vor mai vedea vreodată.
Nu te poţi implica în problemele lor. O să ne alegem cu un proces.
Da.
Nu s-au schimbat multe pe aici.
Am în gand să vopsesc veranda.
Ar trebui să-i duc înapoi. Se face târziu.
- Da, sigur. - Mulţumesc.
Poate că vi se pare copleşitor la început, dar vă promit că vă intraţi repede în mână.
Va trebui să lucraţi în zona aceasta pentru că oamenii nu-şi găsesc cerealele,
chiar şi când sunt în faţa lor.
Aşa că memoraţi denumirea şi locul fiecărei cutii.
Unele din mărcile astea au până la 12 arome diferite.
E mult, dar vă prindeţi voi. Ceva întrebări?
Nu spuneţi prea multe. Bine, sunteţi timizi. Mişto.
Urmaţi-mă. De unde sunteţi, apropo?
Sudan.
Ăsta-i raionul cu mâncare pentru câini, va trebui să-l aprovizionaţi,
mereu, şi pungile astea sunt foarte grele.
Mâncare pentru câini?
Mike? Jerry?
Mike! Jerry!
Luaţi cărucioarele astea. Duceţi-le în spate cu mine.
Daţi-le jos până aici.
Bine.
Aici se aruncă alimentele vechi ca să reaprovizionaţi rafturile cu alimente noi.
Alimente vechi?
Când alimentele expiră, nu e indicat să le mai consumi.
În plus, e mare bătaie de cap cu departamentul sănătăţii.
Credeţi-mă, e mai bine aşa.
Nu e nimeni care să vrea sau să aibă nevoie de mâncarea asta?
Eu nu vând alimentele în magazin ca să le dau gratis afară. Sunt om de afaceri.
Oricum, nu-i treaba voastră.
Astăzi lucrăm la un cap de duş cu mai multe setări de pulverizare.
Avem o comandă mare de la un lanţ hotelier.
Bine, masa de antrenament e aici. Să te dau pe brazdă niţel.
Ăsta-i ansamblul de robineţi. Uită-te la toate componentele, bine?
Ţine-l în mână, familiarizează-te cu toate astea.
Toate componentele sunt făcute şi asamblate în America. Suntem mândri de asta.
Sfinte Sisoe.
Aşa merge?
Da, ai mare dreptate.
Să ne rugăm.
Dragă Dumnezeu, lasă-ne să-ţi mulţumim pentru aceasta mâncare minune, pizza...
dar cel mai important, ai grijă de sora noastră, Abital...
ca să fie bine în Boston, unde nu e protejată de fraţii ei.
- Amin. - Amin.
Am auzit ceva la muncă astăzi. I se spune glumă.
Spune-ne.
De ce a trecut găina drumul?
Ca să ajungă pe partea cealaltă!
Cheerios.
- Honey Nut Cheerios. - Multi-grain Cheerios.
Banana Nut Cheerios.
Uităm una. Frozen Cheerios.
Nu frozen, frosted.
- Ce-i aşa amuzant? - Mă gândesc la găina aia.
Carrie?
Sfinte Sisoe!
- Eşti nebun? - Există un motiv pentru care nu ai un soţ.
Ce naiba faci? Nu poţi da buzna în casa cuiva!
Dar n-am făcut-o. Uşa era descuiată.
De unde ştiai unde locuiesc?
Mi-am folosit harta.
Am venit să-ţi mulţumesc. Datorită ţie, eu şi fraţii mei avem locuri de muncă.
Bine, mulţumesc mult. Foarte frumos din partea ta.
Dar asta-i treaba mea. Şi îndată ce tu îţi găseşti de muncă, treaba mea s-a terminat.
Dacă vrei să-mi aduci portocale, sună-mă pe telefon. Bine?
- Bine, scuze, Carrie. - Mulţumesc.
Astea-s chitanţele pentru biletul de avion şi cheltuielile voastre pe un an.
Sunteţi norocoşi.
De când cu 9/11, programul care v-a adus a fost suspendat pe perioadă nedeterminată.
Şi cei care aşteaptă în tabăra de refugiaţi?
Momentan sunt blocaţi acolo. Aveţi mare noroc că aţi reuşit.
Avem o soră care a fost trimisă la Boston, trebuie să stea cu noi.
Momentan sistemul este suprasolicitat.
Aş aştepta câteva luni să se domolească lucrurile.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Abital, acum predau duminica creştinismul la biserica noastră.
Mi se pare excelent. La fel ca în tabără.
- Abital? - Da, Paul?
- Mamere se va duce la şcoală. - Grozave veşti!
Doar unul dintre noi poate merge pe moment. E foarte scump.
Am două slujbe ca să-l ajut să plătească.
Ai răbdare, Paul.
Îmi pare rău, trebuie să închid. Familia mă aşteaptă.
- Bine. Pa. - Pa.
Paul?
Ce mai zici, omule?
Ascultă, mereu eşti desincronizat.
- Desincronizat? - Corect. Suntem o echipă...
Când eşti pe linie, trebuie s-o iei mai uşor.
S-o iau mai uşor?
Jerry, avem nevoie de tine la produse, te rog.
Tu! Nu intra acolo.
Îmi pare rău.
E mai proaspăt ce am aici.
Mulţumesc.
Ce naiba faci?
E păcat să nu dai celor nevoiaşi.
Potrivit cui?
Jeremiah.
Şi cine-i ăla?
Eu.
Numele meu e Jeremiah.
Jeremiah? Vino la mine în birou.
Mi-e dor de Sudan.
De ce?
În Sudan ştiam cum arată un leu.
Bine. Uite, Nick Costas m-a sunat şi e foarte supărat.
- De ce nu-mi spui ce s-a întâmplat? - Îmi cer scuze dacă te-am dezonorat.
Dar nu pot o muncă care în adâncul inimii mele simt că e greşită.
Nu mă dezonorezi personal...
dar compania asta a garantat pentru tine, şi e un lucru mare.
Să-ţi explic ceva. În America, le spunem şefi.
Câteodată sunt nişte măgari. Şi au prea mult putere pentru creieraşii lor.
Şi devin nervoşi când nu le urmezi ordinele. Dar va trebui să te obişnuieşti...
pentru că ai nevoie de bani ca să trăieşti, să mănânci şi să te duci la şcoală.
Aşa că voi încerca să-ţi obţin alte interviuri. Nu va fi uşor.
Am credinţă, Yardit.
- Yardit? - E numele nostru special pentru tine.
- Pentru mine? - Da. Are o mare importanţă culturală.
- Ce semnifică? - Marea vaca albă.
Bine.
E mai bine decât alte moduri în care am fost numită.
- Salut, tu eşti...? - Jeremiah.
Jeremiah. Right. Unde te duci?
Acasă.
Haide, te duc eu.
- Eşti şeful lui Carrie. - Nimeni nu e şeful lui Carrie.
Frumoasă maşină.
Mulţumesc.
Ce acreditare îţi trebuie ca să conduci o maşină?
Ai nevoie de permis de conducere. Faci practică, iar apoi dai un test.
Încetineşte! Încetineşte! Stânga, stânga, acum opreşte...!
Apasă pe frâne! Frâne! Frâne!
Eşti bine?
Mai bine te rezumi la mersul pe jos.
Din moment ce aţi citit Huckleberry Finn, cine îmi spune ce înseamnă minciună bună?
Huck obişnuia să mintă că să supravieţuiască în situaţii nedorite.
Exact. Dar mai târziu, în carte, minciunile se schimbă. Cum aşa?
Se schimba pentru că şi Huck se schimbă.
Da. Continuă.
Când le spune vânătorilor de sclavi că nu are sclavi, minciună lui e credibilă.
Deci minte bine. Dar mai important...
e că-i o minciună altruistă, pentru că-l salvează pe Jim.
Libertatea lui Jim înseamnă mai mult pentru Huck
decât banii pe care i-ar câştiga dacă l-ar denunţa.
Deci e o minciună bună.
Nici eu n-o puteam spune mai bine.
Să ne ducem la capitolui 19, pagina 108.
Unde ai fost?
Ce-ai păţit la ochi?
Nimic.
Poate ai o infecţie.
Lasă-mă să mă uit.
Nu mai pretinde că eşti ceva ce nu eşti, Mamere.
Nu eşti un doctor.
Nu eşti Theo.
Suntem în America acum, şi în America nu suntem nimic.
Nu-i adevărat.
Crezi că eşti atât de deştept încât vrem tot ce vrei tu.
Nu vrem. Eu nu vreau.
- Atunci ce vrei? - Nu vreau asta!
Nu vreau să muncesc ca să fiu, ce...?
Să fiu singur? Să fiu un nimeni?
Paul!
Paul.
Îmi pare rău, tipule. Trebuie să te întreb.
- Ce s-a întâmplat? - Asta?
Un leu.
- Vorbesc serios, un leu. - Bine, a fost un leu. Din Africa.
Haide.
Mirosul acestui leu era foarte dulce, precum ploaia.
A fost o surpriză pentru mine.
Şi-a înfipt gura în piciorul fratelui meu.
Am încercat să-l scot...
dar m-a înhăţat.
Omule. Vorbeşti serios.
Leii nu lasa oasele prăzii lor precum vulturii.
Le iau cu ei...
la familia lor...
şi le impartesc.
Uneori mă întreb...
unde-i leul care mi-a mâncat fratele?
L-aş recunoaşte dacă l-aş vedea?
El m-ar recunoaşte?
Nu a compostat de ieşire?
Stai aşa, îmi spui că mai făcut-o?
Bine. Îmi pare rău.
Îţi mulţumesc pentru înţelegere. Da, mă ocup imediat.
Bine, te sun înapoi. Pa.
Mamere?
Paul?
Jeremiah?
Salut.
You did not call first.
- V-am prins. - Bine ai venit.
Ce faceţi afară? E frig.
Ne e dor de stele.
Îl caut pe Paul. L-aţi văzut?
Te putem invita la un ceai?
Ştii să joci domino?
Nu.
Te învăţ eu.
Bine.
Paul vine acasă foarte târziu sau deloc.
Petrece mult zile şi nopţi departe de noi.
Şi ce face?
Nu ştiu.
Did something happen?
În ultima vreme Paul nu mai e acelaşi Paul.
- E fratele tău mai mic, corect? - Nu avem aceeaşi părinţi.
- Nu ştiam. - Sunt doar eu şi sora mea, Abital.
Faţă de pe frigider?
- Da. - Unde e?
INS a trimis-o în Boston.
Pentru că nici o familie nu a vrut-o aici, în Kansas.
De ce?
E dificil pentru noi să vorbim despre ea.
Pentru că nu am putut face nimic.
Telefonist. Cum vă pot ajuta?
Salut, vreau să vorbesc cu Abital Deng.
- Ce oraş? - Oraşul Boston, vă rog.
Poţi silabisi numele?
D-E-N-G.
Trebuie s-o găsiţi, vă rog.
Calmaţi-vă, domnule. Am nevoie de adresă.
Vă rog! Trebuie să mă ajutaţi! Trebuie să vorbesc cu Abital Deng!
Alo?
Hei, ce crezi că faci?
Ce ai de spus?
- Nimic. - Nimic?
Aduci ruşine asupra noastră şi n-ai nimic de spus?
Ţi s-a oferit şansa unei vieţi care-a fost luată fraţilor tăi din Africa.
Şi asta faci? Cum poţi uita?
Nu, tu eşti cel care uită. Cine ţi-a dat viaţă, Mamere? Îţi aminteşti? Eu da.
Nu-mi spune mie ce-mi amintesc.
Îmi amintesc totul! Totul!
Nu meriţi să fii aici! Fraţii tău au murit ca să poţi pleca!
Nu, Theo a murit ca să pleci tu. Theo nu vroia să ne oprim.
El ştia că nu e în siguranţă. Dar l-ai forţat. Ne-ai pus în pericol.
Tu trebuia să te ridici din iarbă în acea zi, nu Theo. Am văzut totul!
- Băieţi. Trebuie să... - Asta n-are de-a face cu tine.
Asta-i nu-i războiul tău. Încă sunt căpetenia ta.
Nu eşti căpetenia mea. Ştiu. Toţi ştim. L-ai omorât pe Theo.
Nu eşti căpetenia mea! Niciodată nu ai fost!
Doamne! Dă-te de pe el!
Carrie! Nu te amesteca!
- Băieţi, opriţi-vă! - Nu te amesteca!
Opriţi-vă!
Dă-te de pe el!
- Paul, haide! - Paul!
Nu eşti căpetenia mea! Nu eşti căpetenia mea!
Mamere, eşti în regulă?
Nu te uita la mine.
Cine-i acolo?
Alo?
Doamne, eşti îngheţat bocnă.
Vreau să-mi văd vacile.
Nu-i pot pune capăt, Jack.
- Ce nu poţi opri? - Nu-i pot pune capăt.
Aşează-te.
E vina mea. E vina mea.
Care-i vina ta?
L-am lăsat pe fratele meu să fie luat de soldaţi în locul meu.
L-au luat crezând că sunt eu.
Theo le-a spus soldaţilor că era singur.
Ca să ne protejeze. Ca să mă protejeze.
- Trebuia să fiu eu, ştiu asta.. - Nu ştii asta, Mamere.
Uită-te la mine.
Am fost în armată. Am fost la război.
Dar majoritatea eram doar tipi obişnuiţi...
puşi faţă în faţă cu lucruri inimaginabile...
şi rugaţi să facem alegeri pe care nimeni n-ar trebui să le facă.
Fratele tău a făcut o alegere în acea noapte.
Nu a fost alegerea ta.
Nu aveai puterea. Niciodată n-ai avut-o.
Încă aud sunetul armelor şi ţipetele copiilor.
Strigătele...
Erau atât de multe, Jack.
Vreau să fii fratele meu, nu căpetenia mea.
Numai.
Nu aveţi programare.
Da, ştiu. Pentru asta am stat două ore la coadă?
Avem un post liber peste trei luni.
Nu plec de aici până nu vorbesc cu un supraveghetor.
Dacă vă retrageţi până îi ajut pe toţi cei de la coadă...
Nu mă retrag şi nici nu mai aştept.
Pe cine trebuie să regulez pe aici ca să vorbesc cu un supervizor pentru imigrări?
Pe mine.
Grozav.
Mersi, drăguţule.
- Numele? - Abital Deng. D-E-N-G.
- Vârsta? - Probabil 21 de ani.
Probabil? De unde e?
Sudan.
Asta-i o problemă. Sudan a sponsorizat activitatea teroristă.
Nu vom reuşi s-o mutăm în alt stat atât de uşor.
E vorba despre un copil aici. E o refugiată de război.
Ştiu, şi e absurd.
Dar e prinsă într-un schimb de focuri birocratic şi va dura ceva timp.
Cum pot face lucrurile să se mişte mai repede?
Poţi angaja un avocat de imigrare bun.
Dar dacă-mi spui că au fost separaţi pentru că
nu era o familie gazda pentru ea aici, atunci va trebui să-i găseşti tu una.
Altfel, n-ai nici o şansă.
- Bună. - Bună.
- Mulţumesc că ai venit pe atât de repede. - Da, sigur.
Ştiu că eşti ocupată duminica cu biserica, mulţumesc că ai venit.
Am nevoie de ajutorul tău.
Da, ai nevoie.
Vreau să ştiu ce părere ai de camera asta.
Dacă o pot transforma într-un dormitor...
s-o repar, să mă descotoresc de unele lucruri.
Dacă poate fi destul de bună...
ca să-mi aprobe INS-ul dreptul de a adăposti un refugiat?
Sau dacă agenţia ta mă poate sprijini?
Dacă faci toată casa prezentabilă, nu numai camera asta, atunci da.
- Cred că vei obţine aprobarea. - Ce-i în neregulă cu restul casei?
Serios?
În regulă. De unde începem?
De ce nu faci nişte cafea?
- Am tequila. - Slăvit fie Domnul.
Grozav.
- E uimitor.. - Chiar pare foarte curat.
Am reuşit!
Câţi copii ai, la urma urmei?
Prea mulţi.
Să fiu sinceră, nu ştiu la ce m-am gândit.
Hei.
Eşti sigură că eşti pregătită?
Da, categoric.
Bine, încă un rând.
Decoraţiile astea pentru Crăciun sunt foarte elaborate, nu-i aşa?
Depun mult efort de Crăciun.
Îmi fac singură bebeluşii Iisus din pasta de hârtie.
Dar Moş Crăciun nu vine în Sudan.
Ei bine, aici vine.
Pe la ce oră să-l aşteptăm?
Noaptea târziu. Şi doar dacă ai fost cuminte.
Mie îmi pare a fi un spărgător.
Mamere, am cumpărături pe pridvor. Mă poţi ajuta?
- Da. - Mersi.
Abital!
Îmi place Crăciunul ăsta!
Eşti bine?
Te descurci excelent!
Arăţi ca un bizon bătrân!
La mulţi ani ţie,
La mulţi ani, dragi băieţi rătăciţi
Fraţii mei. E o plăcere să vă văd aici sărbătorind data naşterii noastre.
Poate că nu ştim exact data naşterii noastre, dar ştim de ziua aceea.
Mamele noastre ne-au spus.
Mamele noastre erau foarte înalte, ne spuneau poveşti.
Ne amintim cuvintele ei, chiar dacă nu ne amintim şi sunetul vocii ei.
Ne-a spus să ne amintim cine suntem...
şi toţi care au venit înaintea noastră
Mulţumesc.
Abital!
Mi-aduce aminte de când eram fetiţă.
Eu şi soră-mea ne furişăm la parter când ai noştri dormeau...
şi furăm toată îngheţata şi-o mâncăm pe toată.
Seamănă cu tine, sora ta?
Nu.
Era drăguţă.
Mama mereu spunea că eu m-am născut supărată şi ea radioasă.
Radioasă?
Fericită. Ea era mereu fericită.
O necăjeam mereu. Îi spuneam Chipper.
Nu-i plăcea deloc.
Unde e acum?
A avut cancer acum doi ani şi... a rupt-o în două ca o furtună.
Iar apoi, într-o zi, nu mai era.
Şi te întrebi de ce ea şi nu tu?
- Ce? - Fratele meu spala rufe?
Eşti bun de însurat.
Am primit o scrisoare de la Kenya ieri, şi nu ştiu ce să cred.
Cum?
Un om a venit în tabăra acum o lună să ne caute.
E posibil să ne fi şters numele de pe lista celor care...
au imigrat ca să pretindă că e cineva pe care-l cunoaştem.
Nu e posibil.
Şi dacă e?
Dacă e chiar el şi e în viaţă?
Theo.
Nu înţeleg, e un refugiat de război. Are nevoie de azil politic.
Toate zborurile din tabăra de refugiaţi Kakuma au fost anulate începând cu 9/11.
Sunt sute de oameni acolo care aşteaptă aceeaşi oportunitate.
Dar familia lui e acolo. Faith Based Charities e gata să intervină.
Îl sponsorizez eu. Plătesc biletul. Poate trăi la mine.
Îi putem face o viză de muncă pe termen scurt. Se pricepe cu bovinele.
Ştii, se poate să nici nu fie fratele tău, Mamere.
Au fost oameni care şi-au falsificat identitatea să iasă din situaţii de genul/
De aceea trebuie să merg să văd cu ochii mei.
Cat, ne laşi un moment, te rog?
Mulţumesc.
Poţi încerca nişte cumpărături la ambasadă.
- Explică. - Bine.
Te duci în Nairobi, te duci în fiecare ambasadă şi ceri azil.
Le spui povestea fratelui tău. Şi dacă găseşti o ţară...
în relaţii bune cu UŞĂ le ceri să-i scrie o viză. Bine?
Deci trebuie să străbată jumătate de lume ca să facă asta?
Da.
Şi totul depinde de găsirea ambasadei potrivite în ziua potrivită.
În cazul în care merge... ne putem concentra să transferăm
documentele prin canale diplomatice.
Mâncarea din avion e de rahat.
Mulţumesc, Yardit.
Sună-mă dacă ai nevoie de ceva, bine?
Scuzaţi-mă, îmi caut fratele.
Se poate să fi sosit aici acum o lună din Sudanul de Nord.
De unde-ai auzit asta?
Printr-o scrisoare adresată surorii mele de la cineva din tabără.
Care-i numele lui?
Theo Deng.
Deng. Da.
Mulţumesc.
Îmi pare rău, nu-i nimeni înregistrat aici cu numele ăsta.
Şi ce să fac?
Poţi căuta prin tabără. Vorbeşte cu toţi. Dar ai grijă ce spui.
Câţi sunt aici acum?
Aproape o sută de mii, plus sau minus câţiva.
Bine, mulţumesc.
Mamere? Mamere! Mamere Deng!
James!
Uită-te la tine! Eşti gras!
- Cum o mai duci? - Aşa şi aşa.
Bine c-ai plecat de aici. E un loc întunecat.
- Îmi pare foarte rău. - E în regulă.
Îl caut pe fratele meu, Theo. L-ai văzut?
- Cum arată? - Nu sunt sigur. Probabil îmi seamănă.
Bine, îi anunţ pe toţi. Haide. Haide.
- Mamere? - Theo!
Şi ceilalţi?
Daniel e cu Dumnezeu. Dar restul au supravieţuit.
Dumnezeule!
Aud ceva.
Acum mult timp, am fost foarte bolnav.
Febra reumatică. Ţi-a atacat inima.
Numai. Inima mea s-a vindecat.
Scoate-ţi tricoul.
Mulţumesc.
Mă duc la Nairobi să-ţi fac rost de documente.
S-ar putea să dureze câteva zile.
Nu-ţi face griji, mă voi întoarce.
Du-te.
Următorul.
Mi-aş dori să te pot ajuta.
Sinceră să fiu, lumea e un loc foarte confuz momentan.
Cu siguranţă. Nici o ambasadă nu mă ajută.
Ştiu, îmi pare rău.
Noroc.
Salut, Theo.
S-a rezolvat?
Da, s-a rezolvat.
James.
Pa. Pa.
La revedere, fraţii mei!
Theo.
Când ajungi în avion, o persoană te va conduce la scaunul tău.
Îmi arăţi tu ce şi cum.
Theo.
Începând de acum...
e foarte important să răspunzi numai la numele Mamere.
Ce tot spui?
Nu ţi-am făcut rost de documente.
- Nu, Mamere. N-o pot face. - Da, dar trebuie.
- Dar e o minciună. - Ştiu, dar e o minciună bună.
- Dar tu...? - Mă duc la Kakuma, voi lucra în spital.
Theo, mi-ai dat viaţa.
În acea zi în iarbă, ne-ai dat tuturor viaţa.
Acum ţi-o dau înapoi.
Tu eşti căpetenia acum.
Du-te, du-te.
Astăzi avem un invitat special.
Mulţi dintre voi deja îl cunoaşteţi.
Îi urez bun venit lui Jeremiah.
Asta-i povestea fraţilor şi surorilor mei.
Când eram copii, tata ne spunea, "Lăsaţi ceva din mine să dăinuie."
Nici nu ştiam ce înseamnă.
Dar apoi ne-am văzut familia omorâtă...
şi satele distruse, şi am înţeles.
Ţinem în noi amintirile şi învăţăturile strămoşilor noştri...
ca să putem merge mai departe în lume.
Ca un pod invizibil, memoria lor conectează vechea noastră viaţa cu cea nouă.
Ne spun că am fost salvaţi de venirea noastră în Statele Unite.
Dar ne-am salvat şi reciproc.
Şi, deşi diferenţele noastre ne pot diviza...
umanitatea noastră comună ne uneşte.
Pentru că suntem fraţi şi surori, cu toţii.
Încercăm să împărţim această minunată lume căreia îi spunem casă.
Ni se spune băieţii rătăciţi din Sudan.
Eu nu cred că suntem rătăciţi.
Cred că ne-am regăsit.
In anul 2000, sute de sinistraţi au fost transportaţi in SUA.
Aproape toţi au devenit cetăţeni americani.
Mulţi au urmat o facultate si au absolvit.
Au devenit invătători, asistenţi sociali, ingineri, unii s-au inrolat in armată.
"Daca vrei să mergi repede, mergi singur".
"Daca vrei sa ajungi departe, mergeti impreuna". Proverb african
O MINCIUNA NECESARA
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org