The Grey: La limita supraviețuirii
O slujbă la capătul lumii.
Un ucigaș plătit pentru o mare companie petrolieră.
Nu știu de ce am făcut multe din lucrurile făcute.
Dar știu că ăsta mi-e locul,
înconjurat de ai mei,
foști infractori,
evadați, terchea-berchea,
nenorociți.
Oameni inadaptați.
Nu trece nici măcar o clipă fără să mă gândesc la tine.
Vreau să-ți văd chipul,
să-ți simt mâinile într-ale mele,
să te simt lângă mine.
Dar știu că nu se va întâmpla.
M-ai părăsit
și nu te pot aduce înapoi.
Mă mișc așa cum îmi închipui c-o fac cei damnați...
Cei blestemați.
Și simt că zilele sunt numărate.
Nu știu de ce-ți scriu aceste rânduri.
Nu știu ce rost are.
Știu că nu te pot aduce înapoi.
Nu știu de ce ni s-a întâmplat asta.
Simt că eu sunt de vină.
Ghinion...
Otravă.
Și-am încetat să mai fac ceva bun pe lumea asta.
„Încă o dată-n luptă”
„În ultima luptă pe care-o voi mai ști vreodată.”
„Trăiește...”
„și pieri în ziua asta.”
„Trăiește...”
„și pieri...”
„în ziua asta.”
Haideți. Să vă văd biletele, vă rog.
Pregătiți-le. Va veni o furtună.
Trebuie să scot avionul de pe pistă.
Iar voi îngreunați treaba. Haideți.
Rahat! Scuze, frate.
Scuze, omule. Scuze.
Mai frig de-atât nici că se poate, nu?
Nici nu pot să-mi fac nevoile.
M-am dezbrăcat la duș și mi se formaseră țurțuri pe ouă.
Nici nu credeam că e posibil.
Te așteaptă vreo fată?
Nu.
Pe mine mă așteaptă mai multe. Una e borțoasă.
Cel puțin așa mi-a spus.
De atunci îmi tot cere bani.
Și i-am zis: „Suntem terminați amândoi!”
„Dar am să-i împart cu tine.”
Eu sunt Flannery. Todd.
Tu ești Ottman, nu-i așa?
- Ottway. - Scuze, frate. Ottway. Așa.
Deci, trăiești din a împușca fiare? Ești un fel de lunetist?
Care e cel mai mare animal ucis? Vreun urs?
Am văzut documentarul făcut de nemernicul ăla.
- Poponarul care iubește urșii. - Amice...
Nu vreau să vorbesc. Vreau liniște. Am să ațipesc un pic, bine?
Da, în regulă. Sigur.
Domnule, trebuie să luați loc, vă rog.
Da, stau jos.
- Îți place rahatul ăla, nu? - Ba nu.
N-am mâncat arici de mare.
Se spune că dacă mănânci, nu numai că devii impotent, dar e otrăvitor
și cauzează reacții extreme ale pielii.
Nu, dimpotrivă.
Și mai are și un gust de rahat! Ai gustat vreodată?
Ai văzut vreodată unul?
Așa treci peste asta.
Care-i cealaltă chestie?
- Rulouri picante. - Nu impotent.
- Incontinent. - Inconti...
De-asta urinai pe tine, ca sâmbătă noapte...
Îmi amintește de copilărie.
Glumesc...
Nu, e o poveste adevărată.
- Glumesc. - Serios.
Și apoi spală amoniacul de pe pește...
Un masaj zdravăn.
- Mi se face rău. - La dracu'!
- Ce-a fost asta? - Rahat...
Oameni buni, ascultați-mi sfatul.
Să nu vă băgați capul între genunchi
dacă nenorocitul ăsta se prăbușește.
- Taci! - De ce spui asta, omule?
- Taci dracului! - Suge-mi-o, Flannery.
De ce ai spune asta?
Am văzut pe Discovery Channel.
Dacă avionul se prăbușește
șira spinării le-a străpuns craniul
pentru că s-au aplecat ca idioții.
Flannery, am să-ți dau una de-am să te zăpăcesc.
Taci! Cine e prieten cu ăsta?
- Spun doar că... - Nu mai spune așa ceva.
Care e mai aproape să-i tragă una.
Ce om nenorocit. Vrea cumva să zboare din avionul ăsta?
- Ce sensibili sunteți, băieți. - Minunat. Doar...
Tăceți din gură!
E gheață pe partea asta a ferestrei.
Vă rugăm să rămâneți la locurile dv.
- Ce se întâmplă? Iubire? - De ce dracu' e atât de frig?
Unde te duci? Pe fereastra mea e gheață.
- Ce se întâmplă? - Păstrați-vă calmul.
Ce se întâmplă?
Puneți-vă centurile.
Iisuse Hristoase...
Nu, rămâneți pe scaune.
E prea frig.
Spuneți-i pilotului să ne zică ce se petrece aici.
Știu că asta nu e normal.
Dle, trebuie să vă așezați pe locul dv!
Cineva să mă ajute!
Ajutor!
Cineva să mă ajute! Ajutor!
Cineva să mă ajute! La dracu'!
- Vin acum! - Ajută-mă!
Sunt aici!
- Sunt aici! - Ne-am prăbușit!
- Dumnezeule! - În regulă.
Tipul ăla e tăiat în două.
- Nu te uita! - Ce dracului?
- Ne-am prăbușit! - Uită-te la mine!
Mâna și piciorul sunt praf.
La dracu'!
E-n regulă. E bine că doare.
- E bine? - E bine, da.
- Mă simt fabulos. - Mai sângerezi în altă parte?
Nu știu, omule. Nu-mi dau seama.
- Îți aduc ceva să te acoperi. - Nu! Unde te duci?
- E-n regulă. Mă întorc imediat. - La dracu'! Rahat!
Ottway!
O să fie bine.
- O să fie bine. Am Vicodin în rucsac. - Hernandez.
- Hernandez, ești bine? - Trebuie s-o sun pe Vanessa.
Trebuie să-i dau un telefon scurt Vanesei.
- Un apel... - Ești în stare de șoc.
- Ridică-te să mă ajuți. - Ce s-a întâmplat?
- Avionul s-a prăbușit. - Poftim?
- Ne-am prăbușit. - Nu se poate. E o minciună.
- E o minciună. Dormeam. - Ne-am prăbușit.
Dormeam. Nu se poate să se fi întâmplat asta.
- Și piloții? - Piloții? Ce tot spui?
Avionul e varză, omule. E făcut bucățele.
Uite.
La dracu'!
Dumnezeule!
Ce nenorocire.
Nu pot să cred.
- Oamenii ăia au murit? - Da.
Trebuie să mă ajuți să-i găsesc pe cei în viață.
- În regulă. - Haide. Poți să mergi?
Da.
Haide... ai zis să ies... E gerul dracului.
Știi ce, amice? La dracu'! Nu-mi simt degetele.
Rezistă!
- Ajută-mă! - Flannery, vin acum.
Ai grijă la cap.
Nu. E prea mult. Curge prea mult.
Mi-aș dori să funcționeze măcar un telefon!
Am adus ajutoare.
Pierd prea mult sânge.
- Nu pot să pierd atâta sânge. - Ajută-l. Ottway, ajută-l.
Nu poate să curgă tot.
E prea mult sânge. E mult prea mult sânge.
La dracu'!
Ottway. Ajută-mă. Ceva nu-i bine.
Ceva nu-i bine deloc. Nu mă simt bine. Eu nu pot...
- Ottway. Nu e... - Știu. Liniștește-te.
- Nu mă simt bine. E ceva... - Ascultă.
O să mori. Asta se întâmplă.
- Poftim? - Liniștește-te.
Nu... Stai...
- Stai așa... - Liniștește-te.
- Uită-te la mine. - Stai așa...
- Stai un pic! - Liniștește-te. Uită-te la mine.
Continuă să mă privești.
E-n regulă. Uită-te la mine.
Continuă să te uiți la mine. E-n regulă.
O să te cuprindă...
O să simți o căldură. O să fie plăcut și cald.
Las-o să te acopere...
- E-n regulă. - Ce...
Gândește-te.
La lucrurile bune.
Gândește-te la toate lucrurile bune, da?
Pe cine iubești?
Pe cine iubești, Luke?
Pe fata mea, Rosie.
E fiica ta?
Are șase ani.
Las-o pe ea să te ia.
Las-o să te ia.
Liniștește-te. E-n regulă.
A murit?
A murit, nu-i așa?
Haide.
- Ai... - Da.
- L-ai simțit? - Da.
L-am simțit cum pleacă.
Ăștia suntem toți?
- Doar noi trăim? - Da.
Unu, doi...
Trei, pa... șapte. Din câte știm suntem șapte, da?
Bine.
Ești fericit, boule?
Trebuia să-ți deschizi gura aia spurcată. Să ne cobești.
N-am făcut nimic. Am prăbușit eu avionul?
Trebuie să facem un foc.
Eu... Eu n-am făcut nimic!
Ar trebui să adunăm orice arde. Scaune, bagaje și lemn, dacă găsim.
- Ce faci? - Am zis că trebuie să facem un foc.
Sunt -10 grade și se face mai frig.
Ca să nu murim.
Facem un foc, apoi căutăm mâncare.
Și în zori aflăm unde e sudul. Și o luăm din loc.
N-o să ne găsească nimeni. Nu aici.
Cineva o să ne găsească. Adică, cineva o să caute.
- Ei știu că avionul a dispărut. - Da.
Dacă trimit 50 de avioane, poate ne vor găsi.
Dar n-o vor face pentru că nu contează.
Pentru că nu vom avea timp să așteptăm avioanele trimise de ei.
Corporației nu-i pasă. Nimănui nu-i pasă de noi.
Știi câte salarii au furat din cauza prăbușirii?
Dacă nu ne mișcăm să muncim, s-a zis cu noi.
Doar dacă nu vreți să muriți. Pentru că doar asta vă așteaptă.
Boule! Ăla e combustibil. Pleacă de acolo!
Apă, lemn... Ceva de îmbrăcat.
Nu poți arde aia. O să ne omoare.
Fir-ar să fie!
Trebuie să facem ceva cu cadavrele.
Dă-le dracu' de cadavre!
- Cadavrele... - Luați ce arde.
Sau o să devii și tu cadavru.
- Calm, Rambo. - Stai tu calm.
- Calm. - Îmi spui să stau calm.
- Sunt peste tot. - Am găsit o carte!
Se numește „Ne-am dus dracului cu toții”. E un best-seller.
Poftim.
La dracu'.
Umblă mai ușor cu aia.
- De ce? - Pentru că nu vreau să iau foc.
Alo?
Te văd. Vin!
Iisuse Hristoase!
Las-o, nenorocitule!
Lasă-l!
Unde sunt?
- Ești bine? - I-ai văzut?
Ești bine?
- Nenorociții... - Mai sunt?
Tre' să plecăm de aici. Să nu mai stăm aici.
Nu trebuie să stăm într-un loc.
- Glumești? - Ce dracu' a fost aia?
- Ce dracului a fost aia? - Ai văzut?
- Coioți? - N-am văzut. Am auzit.
- N-am văzut nimic! - Sunt mari.
Sunt mari.
Poate o să mă transform într-un vârcolac.
Stai, rahatul ăsta nu e real, nu-i așa? Nu se poate...
- Rahatule, ce crezi? Serios? - Nu știu, omule.
Mă refeream la turbare sau ceva.
Doar nu mă gândeam c-or să-i crească labe și colți.
- La dracu'. - Și, crezi că sunt mai mulți?
Lupi? Poate.
Da, se prea poate. Dar acum avem alte probleme.
Trebuie neapărat să găsim mâncare.
Probabil că sunt în trecere.
Stai așa. Doar în trecere? Sau ce?
Să trăiască și să vâneze aici.
Lupii au o rază teritorială de aproximativ 480 de km.
Și ucid pe o rază de 48 de km.
Dacă suntem aproape de vizuina lor și dacă ne aflăm în raza lor teritorială,
atunci vor veni după noi.
Și cum știm dacă suntem aproape?
Nu putem.
Poate doar s-au hrănit.
Sunt cadavre pretutindeni. I-am amenințat și au atacat.
Și cu raza teritorială cum e?
Dacă suntem în raza lor, ce? Or să ne atace?
- Lupii se temeau de noi. - Nu dacă sunt lângă vizuină.
Atunci nu se tem de nimic.
Ce fel de lupi sunt?
Cum se numesc animalele care mănâncă plante?
- Alea nu sunt lupi. - Erbivore, asta vrei să spui.
Gândești pozitiv.
De când ai devenit regele expert în animale?
Mă plătesc să ucid fiarele alea, pentru ca ele să nu vă ucidă pe voi.
E normal să știu că mănâncă oameni și că nu le pasă de afine sau ciuperci.
Se simte în aer miros de sânge. Și de moarte.
Știu că suntem răniți.
Pot simți mirosul.
Să sperăm că n-or să ne atace.
Trebuie să mutăm cadavrele. Și apoi trebuie să găsim hrană.
Ia fii atent la chestia asta.
- Iisuse, Diaz, nu face asta. - Nu, omule.
Am mai văzut o chestie dintr-asta. Are un semnal, știi, ca un fel de GPS.
Da.
Sfinte Sisoe!
Sfinte Sisoe, funcționează! Bipăie!
Semnalul ajunge până la 12.000 de metri!
Da, cred că e minunat că acum ai o speranță.
- E înduioșător. - Foarte amuzant, frate.
Ce drăguț, amice. Din piele de vițel. Frumos... nu e ieftin.
Fiindcă nu ne-ați dat primă de sărbători accept asta în numele colegilor.
Pune-l la loc.
Pune-l la loc!
Nu jefuim cadavrele.
Ai avut noroc. Ar fi trebuit să zaci acolo.
- Nu exagera. - Nu-ți repet!
Nenorocitule, pleacă de aici!
O să te snopesc în bătaie, în următoarele cinci secunde.
Și-o să înghiți o grămadă de sânge pentru niște bani.
Nu suport oamenii de genul ăsta.
O s-o transformi într-un cărbune.
După socoteala mea, mai avem destulă băutură
pentru ca să vă îmbătați încă de două ori.
- Nu deveni ciudat. - Apoi, vom fi treji.
- Jack mă face să lupt. - Da.
Doamnelor...
- Doriși albă sau maro? - Ce zici de cea maro?
- N-am tequila. Scuze. - Tot e bună. Mersi.
- De unde dracului ai luat aia? - Din căruciorul ăla cu roți.
Erau o grămadă de cadavre acolo. Asigură-te că știi de unde e carnea.
Era ca-n filmul ăla în care au tăiat bucăți din fundul tipului ăla înghețat.
Cu avionul prăbușit. Tipul ăla din „Training day”?
Da, ar fi amuzant ca dracu'. Fund de cadavru pe băț.
Sau nu-ți place hotdogul din scula tăiată? E mult prea amuzant.
Aș fi vrut să fi scăpat și alții.
- Stai, omule. - Ați auzit?
Ridicați-vă!
- Ce e aia? Du-te! - Ce dracului e aia?
Ce e? Ce dra... Ce dracului e?
Stați calmi.
Nu mișcați.
- Iisuse Hristoase! - Uitați-vă în ochii lor.
Stai. De ce se apropie?
- La dracu'. Eu mă întorc în avion. - Flannery, la naiba, nu mișca.
Uitați-vă cât de mare e chestia aia.
Vom face schimburi de câte două ore.
Încep eu. Voi duceți-vă să dormiți.
Da, de parcă am putea dormi.
Nu te teme.
Să nu ne abandonezi, Burke.
O să mă descurc.
N-am să adorm.
Nenorocitule.
Unde mi-e copilul când am nevoie de el?
La naiba.
Iisuse, Dumnezeule!
Dumnezeule!
Nu! La naiba!
Hernandez! Rahat!
L-au mâncat.
Iisuse Hristoase. L-au mâncat.
La dracu'!
Nu l-au mâncat.
L-au ucis.
La dracu'!
Cum de nu i-am auzit?
Câți au fost de-au făcut asta?
Am putea face șanțuri pentru a-i opri, dar nu prea avem unde să ne ascundem.
Stai, cum adică, pentru a-i opri?
Vrei să luptăm cu animalele alea uriașe? Ești nebun?
Or să prindă curaj.
- Și-or să vină după noi. - De ce?
Adică, nu le facem niciun rău. N-o fac pentru hrană.
Suntem o amenințare. N-avem ce căuta aici.
Acolo sunt copaci.
Dacă ajungem acolo, s-ar putea să se retragă.
Dacă văd că plecăm, ar putea să se retragă.
La naiba cu asta. Rahat, ce-ar putea face.
Ce-ar putea face?
Faci mișto de mine?
Au urinat peste tot. Marchează teritoriul.
Nu putem sta. Murim de foame.
Pădurea e departe de noi,
dar dacă putem ajunge acolo...
ne putem apăra mai bine.
Am fi mai puțin expuși. Nu știu.
Da, nu știi.
Și nimeni nu te-a pus să ne conduci.
Acum e acum, fetelor.
- Fiecare pentru el! - Cum adică?
Diaz, omule, n-o să reziști nici cinci minute aici.
Am rezistat prăbușirii. Asta e un fleac.
Găsesc eu o cale, cu sau fără voi.
La naiba. O să iau tot ce pot căra și mă duc spre acei copaci.
Dacă veniți, luați strictul necesar.
La naiba. Bun, hai să facem asta.
Ar trebui să luăm portofelele...
pentru familiile lor.
Portofelele? Ați zis portofele? Duc eu portofelele.
Henrick? Poți să le duci tu?
Da, să mai pierdem puțin timp.
Chiar dacă vremea o să ne facă praf.
Luați voi portofelele.
Idioții dracului.
Pentru Hernandez.
Luați câte puteți.
Luați cât de multe puteți.
Pierdeți cât de mult timp puteți.
Eu stau cu amicul Jack Daniels,
și-am să irosesc și eu timpul.
De ce dracu' nu ne ajuți, omule?
Dar vă ajut. Mă încălzesc, omule.
Păstrați prezervativele.
- Cine știe cât stau cu voi, poponarilor. - Mai taci dracului!
Cheia supraviețuirii.
Să le luați portofelele...
Henrick.
Stați.
Cred c-ar trebui să spunem ceva.
Toate cadavrele astea, toți oamenii ăștia au murit,
nu pare drept să plecăm așa.
Nu știu nicio rugăciune. Așa că, presupun...
Dumnezeu să-i binecuvânteze.
Unii dintre ei ne-au fost prieteni,
iar noi am fi putut fi lângă ei.
Așa că îți mulțumim că ne-ai cruțat și ne-ai ajutat.
Și continuă s-o faci, dacă poți.
La naiba!
Nu vă faceți griji pentru mine, javrelor!
Dacă vreți să fugiți în copaci, în regulă.
Nu! La naiba!
Ajutor!
- Ajutor! - La dracu'! Flannery!
- Lăsați-l! - Flannery!
- Lăsați-l!
Iisuse. Flannery!
Lăsați-mă!
Nu.
Vrei să spui ceva?
Haideți, să mergem. Nu mai putem face nimic pentru el.
Copacii ăia nu se apropie deloc.
O să rămânem în întuneric cu bestiile alea.
N-ai idee dacă ne apropiem de vizuina lor sau nu, așa-i?
De ce n-am rămas lângă avion?
Fii serios. Ne-ar fi înconjurat.
De unde dracu' știm că nu fac asta chiar acum?
Al dracului de geniu.
O să ne fie mai bine lângă copaci.
Da, o să ne fie mai bine. Spune-i asta puștiului, cretinule.
Ce-i aia?
- Fugiți! - Haideți! La copaci!
Sfântă Fecioară!
Haideți!
Iisuse, ne urmăresc! Nu vă opriți!
Stați!
Nu priviți înapoi! Fugiți!
Ne flanchează!
Nu vă opriți!
- Îi vedeți? - Sunt în jurul nostru.
Trebuie să facem un foc să-i îndepărtăm.
Lemnul e ud. Totul e ud.
Grăbiți-vă!
Aprindeți chestia aia!
Haide!
- Hai, scumpo! - Spune-mi că nu s-a stricat.
- Fir-ar să fie! - Fă-o să meargă, Ottway.
Aprinde-te!
Asta e.
- Se stinge. - La dracu'!
La naiba!
- Iisuse, haide! - Nu-l sufoca.
A mers.
Trebuie să mai facem focuri.
Să-i vedem înainte să atace.
Ce naiba a fost aia?
Lupul alfa. L-a atacat.
El l-a ucis.
Indiferent ce s-a întâmplat acolo, lupul alfa l-a ucis.
Cum ne vom descurca?
Îi ucidem...
Pe rând.
Vor să ne reducă numărul. Asta ne fac.
- La ce dracu' folosesc astea? - Îți explic.
Bandă izolatoare sau adezivă.
- Talget, ai luat, da? - E pe acolo, pe undeva.
Cartușe...
Vârf.
Vârful trebuie să declanșeze aprinderea.
Fixați-le cu aceste bețe, simplu, cu un pic de bandă adezivă.
Împungeți lupii când se apropie.
Loviți-i cu putere.
Lăsați-i să se apropie.
Va funcționa.
E ca un băț exploziv.
Dacă nu explodează, îi dați drumul
și tot veți avea ceva ascuțit să vă apărați.
Dacă nu vreți să folosiți pumnii.
Așa.
Un singur glonț de fiecare.
Nu le irosiți. Burke.
Înnegriți vârfurile în foc.
Le întărește, le face mai dure.
Serios, băieți?
La asta s-a ajuns?
La rahatul ăsta gen MacGyver?
Bun.
Bine.
Apreciez o glumă bună la fel ca oricine altcineva.
Chestiile astea văd bine noaptea?
Iisuse, putem vorbi despre altceva, te rog?
Talget, cari atâta băutură. Hai să... hai să te ajut.
Recomand raționalizarea proviziilor.
Eu îți recomand să mă pupi în fund.
Ești de la poliția băuturii?
La dracu' cu regulile, ordinele și toate rahaturile.
Unde suntem?
Uitați-vă împrejur.
Ăsta e Orașul Blestemat.
Numărul locuitorilor: cinci. În scădere.
Două zile, poate trei, dacă reușim să ne descurcăm.
Și cine se ocupă de asta acum? Cretinul ăsta?
Marele vânător alb...
și drăcoveniile lui de bețe împotriva lupilor?
De ce ești mereu împotrivă și te plângi de orice?
Pentru că vreau să trăiesc, nenorocitule. Înțelegi?
Nu vreau ca un lup să mă mănânce de viu pe muntele ăsta.
Ești speriat.
- Ce? - Nu e nevoie de toată șarada asta.
Nu trebuie să te umfli în pene.
Ce dacă ți-e frică?
Nu mi-e frică.
- Nu-ți este? - Nu.
- Eu sunt îngrozit. - Se vede.
Și nu mi-e rușine când spun asta.
- Sunt îngrozit de moarte. - Asta pentru că ești un laș.
Eu nu trăiesc cu teamă în inimă.
Ai auzit asta în pușcărie?
Cineva a scrijelit asta pe peretele din camera de zi?
Ia-o ușurel, nenorocitule.
Vorbele dure nu fac doi bani acum.
Nu te temi?
Ești un prost. Mai rău, ești un mincinos ordinar.
Trebuia să-ți fi tăiat beregata în avion.
Haide, ridică-te, irlandez mare și prost.
- Îți arăt eu... - Pune jos cuțitul.
- Încetează. - Lasă-mă-n pace!
- Lasă cuțitul. - Gura!
Îmi faceți greață, lașilor.
Nenorocitule!
Din cauza ta a murit puștiul, eu n-o să mor.
Mâinile sus. Îți arăt eu cum se face asta. Mâinile sus.
La naiba!
Nenorocitule!
Încetează cu rahatul ăsta! Mă auzi?
Ridică-te...
Ce dracu'?
- Ce voia? - Pe tine.
Diaz, te rog să nu-mi mai faci așa ceva.
Bine?
Gata.
A fost un rahat.
Îmi pare rău.
Îmi pare...
La naiba!
Să mă pupi, javră! Vino încoace!
La dracu'!
Diaz, cred că l-ai ucis.
Da!
Javră ce ești!
Mi-am pierdut o unghie.
Ăla e cel mai mare? Javra cea mai mare?
Nu e masculul alfa. E un mascul omega, un paria.
L-au trimis pentru a te testa, Diaz.
Am trecut testul, javră? L-am trecut?
Câine ordinar!
Să facem rost de-o ramură mare,
s-o ascuțim la un capăt și s-o înfigem în creatura aia.
O să-l gătim pe nenorocitul ăsta.
Și-apoi o să-l mâncăm.
Lupule...
Nu mai ești așa de tare, nu, lupule?
- Vrei? - Nu.
- Haide. - Gata. Eu nu...
Asta e carne albă sau carne roșie?
Fă-o cât se poate de neagră. Pune-o acolo.
- Da? - Știu că are un gust nasol, băieți...
Dar poate fi ultima carne pentru mult timp.
E plină de zgârciuri.
Are un gust nasol, dar mâncați-o.
Are gust de rahat de câine.
Eu prefer mai mult pisicile.
Burke?
- Da? - Ești bine?
- Mă doare capul. - Stai jos.
Sunt puțin amețit.
Așa.
- Crezi că stau la pândă? - Da. Sigur stau la pândă.
Dacă vă puneți cu noi, o să vă găsim de hac.
Ați auzit?
Nu voi sunteți fiarele!
Noi suntem fiarele!
Vino încoace, nenorocitule. Vino încoace, cățeluș.
Da!
Ești un nenorocit ciudat. Nu faci bine ce faci. Nu e bine.
Nimic nu e... Nu sunt nebun. Nu sunt nebun de legat.
- Javră. - Nu e bine ce face. Nu e bine.
Încerci să-mi furi viața.
Haide, javră.
Îi trosnesc oasele, Diaz. Ajunge.
- Câine tâmpit. Haide. - Încetează.
Micul Fido vrea să se ducă acasă. Vrea să-și vadă frații.
Iisuse Hristoase. Încetează!
Asta am să fac. O să-l ajut să ajungă acolo.
Spuneți „la revedere”.
Luați-l înapoi, nenorociților!
Ar trebui să nu ne oprim.
Chestiile astea nenorocite urlă după noi.
Ce dracu' tot spui, Talget?
Lupii sunt singurele animale care caută răzbunare.
Nu mai vreau să aud nimic despre lupi.
O să începeți să-i vedeți peste tot.
Burke, cum te simți?
Nu pot respira. Nu mai pot continua.
- Ottway, nu putem continua. - Nu ne putem opri.
Lupii or să vină peste noi. Trebuie să continuăm.
Ottway, Burke se simte rău, omule.
Aici o să fie bine.
E o fundătură.
Nu ne pot ataca din spate.
Vor trebui să atace din față.
Să facem un foc.
- Chestia aia mai funcționează? - Până la 12.000 de metri.
Rahatul ăsta trebuie să fi salvat pe cineva, nu?
Stau și mă tot gândesc.
Indiferent de rahatul ăsta cu lupii,
ne-am izbit cu viteză de pământ...
și am scăpat.
De ce am fi supraviețuit prăbușirii...
dacă nu ne era dat să trăim...
dacă nu ne era predestinat?
De către cine?
De Dumnezeu?
Basmul ăsta?
Nu crezi c-a fost un noroc chior?
Flannery a supraviețuit, la fel și Hernandez.
Nu contează.
Sorții nu-i pasă.
Mortul e mort.
Acum unde sunt băieții ăia?
Sus în Rai?
Li se iau măsuri pentru aripi?
Nu.
Vă spun eu unde sunt.
Nu mai sunt. Tocmai asta e.
Nu sunt nicăieri.
S-au dus.
Nu, eu nu cred asta.
Eu cred.
Îmi doresc să nu fi fost așa.
Chiar îmi doresc să cred în așa ceva.
Chestia asta e reală, frigul.
Asta e real. Aerul din plămânii mei.
Și nenorociții din întuneric care ne vânează.
De lumea asta îmi fac eu griji, Talget, nu de următoarea.
Și credința ta?
Ce-i cu ea?
E importantă.
- Emma? E cu voi, băieți? - E-n regulă, omule.
Era în spate. Vorbeam cu ea. Ea...
- Ea... nu e aici. - Ea...
- Da, încă nu e aici. De ce nu... - Spune-i că sunt aici.
Sigur, da. Stai jos, o să vină ea.
- Emma vine? - Da.
Vede lucruri?
Are halucinații. Are hipoxie. Creierul nu primește destul oxigen.
Hipoxie.
De ce n-am pățit și noi asta?
Păi, depinde de persoană. Unii oameni nu suportă altitudinea.
- Cine e Emma? - Era sora lui.
A murit când el era copil.
Fiica mea, Mary...
Are părul foarte lung, aproape până la mijloc.
De fapt, e singura regulă pe care o respectă fosta mea soție.
Faptul că eu sunt singurul care o tunde.
Și face un lucru. Se apleacă deasupra mea.
Iar eu dorm buștean.
Și își balansează capul înainte și înapoi,
gâdilându-mă pe toată fața cu părul ei.
Și râde ca o nebună.
Știți, râde într-un anumit fel... Când un copil râde într-una și...
și nu mai poate respira bine,
părând a fi un bătrân, în loc să pară un copil.
Mi-e dor de mor de copilul ăla.
Da.
Așa și trebuie. Știi asta?
Lucrurile astea din viața voastră, oricare ar fi ele,
te fac să-ți dorești mai mult.
Te fac să lupți.
Vreau să mai fac sex încă o dată.
Mi-ai stricat povestea, tâmpitule.
- Nu, omule. - Îți spun...
Îți spun o poveste despre fiica mea.
- Nu vreau să-ți stric povestea. - Știu.
Dar nu pot uita ultima partidă oribilă pe care am avut-o, înțelegeți?
O prostituată de 53 de ani, jumătate eschimosă...
- N-ar trebui să vorbim despre asta. - Avea 115 - 120 de kg.
Nu glumesc.
Curva mi-a dat gonoree de parcă era un cadou.
Nu...
Da, ai dreptate.
Nu, mă gândeam că, dacă mor, ăsta ar fi cântecul meu de lebădă, nu?
Merită să lupt pentru asta.
Merită să lupt.
Al meu...
Tatăl meu a fost...
puțin afectuos...
dar era un nemernic irlandez banal, atunci când voia să fie așa.
Era bețiv, scandalagiu și așa mai departe.
N-a plâns niciodată.
Vedea slăbiciuni în orice.
Dar îi plăceau...
poemele, poezie...
Să le citească, să le citeze.
Probabil credea că asta-l face mai puțin dur.
Bănuiesc că era modul lui de a se scuza.
Avea o poezie deasupra biroului său, în camera lui.
De abia când am crescut, am înțeles că el o scrisese.
N-avea titlu,
doar patru versuri.
Am citit-o la înmormântarea sa.
„Încă o dată-n luptă,”
„în ultima luptă pe care o voi mai ști vreodată.”
„Trăiește și pieri în ziua asta.”
Nori de furtună.
Viscol?
Așa cred.
După norocul nostru,
o să rămânem aici.
Să-l înfășurăm pe Burke și să-l ducem lângă copaci.
Zăpada e destul de adâncă.
Mă tem că, dacă focul ăsta se va stinge, vom îngheța cu toții.
Burke, trezește-te! Haide! Mișcă-ți brațele!
Să văd cum îți miști brațele! Haide, mișcă-le!
Burke, trezește-te! Burke, grăsanule! Trezește-te!
Nu adormi, mă auzi? Nu adormi, trezește-te!
Haide, Burke! Burke, haide, trezește-te! Burke!
Burke! Trezește-te!
Trezește-te!
Trezește-te, ticălosule! Trezește-te!
Nu te teme.
Ce e?
- Băieți, ridicați-vă! Sus! - Ce e?
Sunt ei?
Urme de ferăstrău.
Copacii ăștia au fost tăiați.
Acolo e o apă.
Pare a fi un râu.
Cred că glumești.
Râul trebuie să fie mare, dacă îl auzim de aici.
Măcar dacă am urma cursul râului, am avea șanse să găsim adăpost.
Cine coboară pe acolo?
Eu nu pot. N-am cum să fac asta.
Nu putem să ne întoarcem.
În niciun caz nu ne putem întoarce.
Totuși, copacii ăia...
- Care copaci? - Ăia de acolo.
Dacă facem rost de o funie și o legăm bine între ei,
am putea coborî.
Băieți, e simplu. Ori lupii, ori copacii.
Doar nu spui să ne aruncăm de pe stâncă?
E o idee. N-am spus că-i una bună.
Spune să sărim de pe stâncă.
Asta o să fie una din poveștile alea pe care le spui la petreceri
când o fată îți stă pe genunchi.
În regulă. Ești pregătit?
Da, de ce nu?
Nu-ți trebuie un start bun, ci unul excelent.
Vei cădea în gol de la nouă metri, dar ți se vor părea a fi 9.000.
Asta ar trebui să fie o încurajare?
Când simțim că funia se întinde, vom trage de ea,
să nu te lovești prea tare.
Treci acolo.
O să mă descurc.
Dacă mori, ăsta e un mod mișto de-a muri.
Mai bine un salt mortal decât lupii.
Sper că e ceva acolo jos.
- La naiba! - Hai!
Care dintre voi...
Trage-l!
Ridică-mă!
La dracu', ridică-mă!
Henrick?
Henrick, ești acolo?
Da, sunt bine!
Simte cineva dorința să fie primul?
Talget?
Diaz?
Mă duc eu.
Nu sta acolo prea mult.
Henrick!
Asigură-te că funia e sigură.
E sigură, doar că nu știu cât o să reziste!
Nu sta prea mult timp acolo!
Ești bine?
- Du-te tu. - Și mâna ta?
Sunt bine.
Du-te, trage de sfoară dacă ceva nu e-n regulă.
Da.
Urăsc înălțimile, omule. Mă înspăimântă.
Du-te tu. Rămân să asigur funia.
Nu. Sunt bine. Du-te tu.
Trebuie doar să-mi limpezesc mintea.
În regulă, am reușit! Am traversat!
Vin!
În regulă, traversez acum.
Bun.
Haide, poți face asta. Poți face asta.
Poți face asta.
Haide.
Talget, ești pregătit?
Talget, nu mai pierde vremea!
Mișcă-ți fundul!
Talget!
Bună, fetițo.
Te iubesc, tati.
- Nu, Doamne, nu! - Îl omoară!
- Haideți! - Hai! Coborâți!
Îl iau!
Talget!
- L-au luat! - Nu!
La dracu'!
- Talget! - L-au luat. Talget!
L-au luat!
Genunchiul meu.
Ne iau unul câte unul.
Sunt terminat. Genunchiul meu.
- Hai să te ridic. - Nu pot... La naiba.
- Ridică-te. - Ale dracu' de arătări.
N-or să ne lase să plecăm, nu-i așa?
Ce faci?
La naiba.
Gata.
Ce-aveam în rezervor, am folosit mai devreme.
Sunt terminat.
Vreau doar să stau jos.
Vreau doar...
ca rahatul ăsta să înceteze.
Al dracului picior.
Glezna mea e distrusă.
Diaz, nu sta jos.
- Nu sta jos. - Știu.
Nu vreau să ne certăm.
Vreau să mă odihnesc.
Tocmai am avut cel mai limpede gând.
Gata.
Sunt terminat.
Haide, omule. Sus.
Ar putea fi o cabană în aval, chiar acolo.
E cel puțin un kilometru jumate.
Nu pot să merg atât.
Nu pot să merg nici 15 metri.
La dracu'.
Am încercat.
Ce dracu', omule? Vorbești serios?
Chiar credeam că ceasul ăsta va merge.
Chiar te „cuprinde”?
Așa i-ai spus lui Lewenden în avion.
Că te cuprinde...
Moartea.
Că simți o căldură.
- E adevărat? - Da.
Îl cărăm.
Facem o targă, nu știu, îl târâm pe mal.
Nu merg nicăieri, Henrick.
Nu vreau.
Nu trebuie.
Ce dracului e cu tine?
Asta e? O să rămâi aici? Asta vrei?
- Da. - După tot ce-am pătimit?
Tocmai de asta.
Și acolo ce mă așteaptă?
Ce? Să forez toată ziua?
Să mă îmbăt toată noaptea?
Asta e viața mea?
Întoarce-te și privește.
Simt că toate sunt pentru mine.
Cum să depășesc asta?
Când o să fie mai bine?
Nu pot să explic.
Nu-mi găsesc cuvintele, frate.
Numele meu e John.
Numele meu e Pete.
Pete.
Arăți ca un Pete.
John Ottway.
Desigur, așa te numești.
Mulțumesc, John.
Mulțumesc.
Baftă.
Nu mi-e frică!
Pot să te întreb ceva?
Da.
Unde te duceai în acea noapte?
În ultima seară din tabără.
La bar.
Aveai cu tine pușca.
Ai plecat.
- Era tura mea. - Nu.
Ai lucrat de dimineață. Îmi amintesc.
Am plecat, da.
Cu pușca.
M-ai urmărit?
Nu.
Dar nu credeam să te mai văd vreodată.
Ca acolo sus, cu Diaz...
Privirea pe care o avea...
Mai văzusem privirea aia o dată.
Tu o aveai,
în acea ultimă noapte.
Dar acum nu mai contează, nu-i așa?
Nu, bănuiesc că nu mai contează.
Henrick, fugi! Fugi!
Henrick!
Henrick, rezistă!
Hai!
Ce dracu' faci?
Ține-ți respirația!
Iisuse!
Iisuse, te rog, nu face asta!
Fă ceva!
Fă ceva...
Idiot prefăcut...
Escroc nenorocit.
Fă ceva!
Haide! Demonstrează!
S-o ia dracu' de credință! Fă ceva să meriți asta!
Arată-mi ceva real!
Am nevoie acum! Nu mai târziu! Acum!
Arată-mi acum și voi crede în Tine până în ziua când voi muri!
Jur.
Îți cer ajutorul.
Îți cer ajutorul!
La dracu', am s-o fac singur.
Am s-o fac singur.
O vizuină.
E nenorocita lor de vizuină.
Nu te teme.
„Încă o dată-n luptă,”
„În ultima luptă pe care-o voi ști vreodată.”
„Trăiește și pieri în ziua asta.”
„Trăiește și pieri...”
„în ziua asta.”