Sincronizare Cristi_74
Când cineva moare din cauza unei ure puternice, un blestem se naşte.
Blestemul se adună în acel loc al morţii.
Cei care-l întâlnesc vor fi distruşi de furia lui.
Cei care vor supravieţui vor purta blestemul asupra lor.
Până când acesta va renaşte.
Te rog... Nu mă lăsa aici.
Jake, îţi promit că nu o să stau mult.
O să mă omoare înainte să te întorci.
Eşti în siguranţă aici.
Bine? N-o să-ţi facă nimeni rău.
O să încui uşa ca să nu fugi din nou.
Am plecat pentru că ea a fost aici.
De ce?
De ce-mi faci asta?
Îţi promit, Jake...
Nu aş permite să ţi se întâmple ceva rău.
Jake, nu vreau să te pedepsesc.
Trebuie să mă asigur că eşti în siguranţă cât timp mă ocup de alţi pacienţi.
Vezi camera acolo sus?
Cineva o să te supravegheze tot timpul.
Asta n-o să o oprească.
Trebuie să te odihneşti.
Mi-a omorât toată familia. O să mă omoare şi pe mine.
- Nu pleca... - Uşurel!
Te rog.
- Te rog, nu pleca. - Îmi pare rău.
Nimeni nu ar trebui să treacă prin ce ai trecut tu.
Nu contează.
Sunt deja mort.
O să mă întorc cât de repede pot.
Nu!
E aici...
Nu...
E aici! Lăsaţi-mă să ies.
Dr. Sullivan? Ar fi bine să veniţi încoace.
Traducerea şi adaptarea: Mr. John
Tokyo, Japonia
Alt coşmar?
Îmi pare rău că te-am trezit.
E acelaşi vis?
Du-te înapoi la somn.
A fost pusă pe biroul meu ca să mă umilească.
Nu se va opri niciodată.
Moarte suspectă a supravieţuitorului tragediei americane
O să ne mutăm.
Putem pleca din Tokyo dacă doreşti.
Nu e vorba doar de ce s-a întâmplat astăzi.
Ce te face să crezi că are vreo legătură?
Dacă urmăreşti de la început, toate au o legătură...
Iar acum e în Chicago.
Asta s-a întâmplat la Chicago?
Atunci nu are nici o legătură cu noi.
Ba are.
Nu mai pot să mă ascund.
Naoko, eşti supărată.
Oamenii vorbesc. Lasă-i să vorbească.
Ţi-am spus.
Nu e vorba de ce s-a întâmplat la birou.
Naoko...
Înţeleg ce simţi.
Dar nu poţi controla asta.
Oamenii mor.
Nu poţi face nimic pentru asta.
Ba da.
Pot face!
Ţi-am spus că o să ne batem pe asta.
Hai să intrăm înăuntru.
- Simt că profit de tine. - Ce?
Ştii că singurul motiv pentru care sunt cu tine e faptul că ai cheile de la toate apartamentele?
Nu am nici o cheie. Fratele meu are.
Ştii că singurul motiv pentru care sunt cu tine e faptul că-mi trebuie
un model pentru linia mea vestimentară?
Eu n-am nimic împotrivă.
Poţi să mă îmbraci în ce vrei.
Chiar sunt fericită că facem asta împreună.
Da, la New York va fi grozav.
Nici nu au idee ce o să-i lovească.
Aşteaptă să vezi ce o să te lovească pe tine.
Frumos...
Ce?
- Dumnezeule! - La naiba!
Ce apartament e ăsta?
A fost al familiei aceea.
- Hai să plecăm. - Bine.
- Rose, ce faci cu atâtea păpuşi? - E o petrecere de adio.
- Pentru cine? - Pentru Lisa.
Rose...
E timpul să-ţi dau medicamentul?
Nu. Sunt bine.
- Îi dau lui Lisa două păpuşi pentru călătorie. - Serios?
- Vor să vadă lumea. - Dar tu, Rose?
- Tu vrei să vezi lumea? - Am s-o văd.
Când o să devină Lisa celebră.
Scoate-ţi asta din minte.
Oricum o să uiţi mai devreme sau mai târziu.
Da, dar îi cunoşteam.
Ştiu asta, dar e în trecut.
Trecutul nu-ţi poate face rău.
Bine?
Te sun mai târziu.
Bine.
- Uite-o. - Lisa...
Bună Rose. Bună Gretchen.
- Unde e Max? - Chiar în spatele tău.
- Mulţumesc că ai avut grijă de ea. - Întotdeauna e o plăcere.
Rose e un îngeraş.
Cum merge cu pictura?
Munca îngreunează totul. Folosesc mai mult alifie decât culori în ultimul timp.
- La revedere, Rose. - Pa.
- Petrecere frumoasă. - Mulţumesc.
Pa...
Ai întârziat. A trebuit s-o rog pe Gretchen să aibă grijă de Rose.
Îmi pare rău. Am pierdut noţiunea timpului.
- Ce? - Dă-le încoace.
Aveam nevoie doar de puţină intimitate.
Pleci din oraş cu el. Nu aveţi răbdare?
Tu unde te duci?
Acum că am cheile, pot rezolva lucrurile ce necesită rezolvare.
Bine.
- Ce-i cu Max astăzi? - Nu-i plac oamenii care se mută.
Doar nu plecăm definitiv.
- Băieţii îl plac pe Domnul Cartof? - Cred că da.
Intră înapoi, Rose.
- I-am lăsat o jucărie. - Cui?
Băiatului.
- Care băiat? - Cred că e nou.
Nu e nici un băiat nou aici.
- Unde te duci? - Nu poţi lăsa jucăriile pe hol, Rose.
- Max o să se supere. - E pentru băiat.
- Unde ai pus-o? - O jucărie o să-l facă să se simtă mai bine.
- Cred că astea îţi aparţin. - Da.
Aş fi vrut să vă conving să rămâneţi.
O să vă simţim lipsa.
E mai bine pentru Brenda. Îi e greu de când cu familia aia...
Schimbarea poate o să-i facă bine.
Dacă pot să te ajut cu ceva, cu o recomandare de chiriaş
sau cu altceva, ştii unde mă găseşti.
Să le transmiţi la revedere lui Lisa şi Rose.
Domnule Presky, n-am ştiut că veniţi.
- Tocmai mă uitam... - Cum pleacă alţi doi chiriaşi.
Da, au avut o perioadă grea.
- Reporterii mai pun întrebări? - Nu, o să-i ţin departe.
Bine.
Max, trebuie să vorbim despre ceva.
Am formulat contractul, o să mă ţin de ei.
M-am gândit că poate e timpul să angajez o companie de management.
Cineva care să ajute la revenirea la normal.
Nu e nimic personal.
Am câteva proiecte pregătite.
- Şi o să treacă şi o femeie. - Da?
Da, părea încântată să închirieze.
N-o lăsa să-ţi scape, Max.
Banii noştri fug în direcţia greşită.
Eşti fermecătoare şi matură pentru vârsta ta.
E un compliment, nu ţi-am citit în palmă.
Ce spui?
Uite ce, eu pregătesc patul, iar tu îţi faci o baie.
Ce părere ai?
Îţi plăcea să te bălăceşti. Jumătate din apă se vărsa pe jos.
O să aduc un prosop. Trebuie să-mi amintesc în ce cutie le-am pus.
Brenda?
Brenda!
- Cum arăt? - Ca un nebun.
Totul se va schimba astăzi, Rose. Simt asta. Tu simţi?
Eu nu simt.
Haide, nu spune asta. Trebuie să gândeşti pozitiv.
Bine.
Ce faci?
Mă gândesc.
Bravo. Urează-mi noroc.
Mult noroc!
- Tu trebuie să fii Nioko. - Naoko.
Eu sunt Max. Mă bucur că ai ajuns bine.
Îmi pare rău că m-ai aşteptat.
- Nu face nimic. - Bine.
- Începem? - Da.
Bine.
E un lift acolo, dar e vechi şi trebuie reparat.
Poţi să iei scările, e mai obişnuit aşa.
Îmi pare rău pentru dezordine.
Suntem într-o fază de tranziţie, după cum vezi.
Apartamentul 303 e pe aici.
Zugrăveala o să se usuce înainte să-ţi dai seama.
Ar trebui să arate bine.
Am renovat aproape totul. Fiecare detaliu.
Am ajuns.
Bine.
După cum vezi, camera de zi e spaţioasă, luminată şi deschisă.
Aici e sufrageria, bucătăria şi chiar o mică cameră de recreere.
Tu locuieşti tot aici?
Eu şi fetele. Am două surori.
O să fim jos dacă ai nevoie de ceva.
Câţi locatari sunt?
E o clădire mare, e greu să ţii evidenţa.
Sunt trei dormitoare...
Bună.
- Pot să iau şi eu? - Nu, nu poţi.
Niciodată nu vrei să împarţi.
Fetelor, ea e Naoko. O potenţială vecină.
O să completez un formular.
Bine ai venit, potenţială vecină. Eu sunt Lisa şi ea e Rose.
Rose, nume de floare.
Dacă vezi lucrurile lui Rose pe hol, să le iei înăuntru.
Bine, iartă-mă.
Şi, de unde te-ai mutat?
- Sunt din Tokyo. - Poftim.
- Ai o familie frumoasă. - Mulţumesc.
O să am nevoie de asta?
Nu, domnişoară. Doctorii voiau să fie siguri că ştiu să citesc instrucţiunile.
E în ordine. Copiii poartă aşa ceva în spitale tot timpul.
Pot să respir sub apă cu el?
Ai nevoie de un tub de scafandru pentru a face asta.
Aş putea intra într-o cuşcă de rechini.
Da, ai putea, dar eu aş fi atent. Rechinilor le plac fetiţele mici.
O să pun astea în dulap şi n-o să mai vorbim despre ele.
Vino încoace.
Lucrurile o să se îndrepte.
Promit.
- Nu întotdeauna. - Cum adică?
Lucrurile nu o să se îndrepte tot timpul. Ca oamenii aceia care au murit.
E diferit. Total diferit.
Ţi-e dor de ei?
Mi-e dor de fiecare chiriaş.
Noi avem grijă de ei aici, în felul nostru.
Le iei banii.
Face parte din felul nostru.
Vino încoace, momeală de rechini.
I-am arătat lui Rose tubul de oxigen.
Voia să facă scufundări.
I-ai spus că e doar o măsură de precauţie?
Da. Şi, New York e un oraş periculos.
La fel şi Chicago.
Sunt doar îngrijorat.
O să fiu bine.
Aici nu au slujbe de designer?
Nu e vorba de slujbă, e vorba de stagiatură.
Dacă aş putea obţine o bursă, am folosi banii de şcoală
pentru plata tratamentelor lui Rose.
- Nu ştiu. - Încerc doar să ajut.
Dacă vrei să ajuţi, poţi rămâne aici.
Amână stagiatura până se liniştesc lucrurile.
Max, prezenţa mea aici nu o să schimbe nimic.
Avem nevoie de tine, Lisa. Asta contează acum.
Starea lui Rose se înrăutăţeşte. Administrarea nu merge bine.
Aş putea să-mi pierd slujba.
- De ce nu mi-ai spus? - Ar fi contat?
Şi Diane ne-a făcut oferta să ne mutăm.
- Avem cinci restanţe. - Mai degrabă opt.
Nu e o glumă, e singura noastră opţiune.
Lui Rose nu-i place acolo.
Nu pot reuşi singur.
Dacă lucrurile merg bine, o să ne pot întreţine.
Rose e programată la control, apoi o duc în parc să hrănim raţele.
Ne găseşti acolo mai târziu, dacă vrei să vii.
Alo?
Bună.
Nu dăm voie reporterilor aici.
Eu nu sunt reporter. Am permisiunea administratorului.
Administratorul e fratele meu.
Tu trebuie să fii Lisa.
Eu sunt dr. Sullivan. Băiatul care a locuit aici era pacientul meu.
Jake. Ce mai face?
Îmi pare rău să-ţi spun. Jake a murit.
Ce?
Cum?
Ca să fiu sinceră, nici noi nu suntem siguri încă.
A spus multe lucruri despre noaptea în care a murit familia lui.
Am vrut să vin să mă conving singură.
Mai sunt şi alţi băieţi în clădirea asta?
Nu. Jake era singurul.
De ce?
Spunea că a văzut un băiat aici. Era îngrozit de el.
Sora mea a văzut un băiat recent.
- Aici? - Da.
Pot să vorbesc cu ea?
Nu prea îi plac doctorii, sinceră să fiu.
Şi cu Jake... Când a fost asta?
De curând. Înmormântarea e mâine.
La lacul Moore.
Aici erai. E ultimul loc în care mă aşteptam să fii.
Ce faci?
Ea e dr. Sullivan.
Bună.
Dacă te gândeşti să închiriezi, e un apartament bun.
- Locatarii sunt de treabă. - A fost doctorul lui Jake.
A murit.
Îmi pare rău, credeam că eşti...
Mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
Şi mie la fel.
- Tăntălăule. - De unde era să ştiu?
Credeam că puştiul a supravieţuit întregii întâmplări...
- Ce s-a întâmplat cu el? - Nu mi-a spus.
- Nu vreau să vorbim despre asta. - Stai...
Am ceva timp liber înainte de lucru.
- Eşti incredibil. - Ce-i?
Nu aici.
Atunci unde?
E un apartament liber la 4, dar trebuie să mă furişez după chei.
Bine. Atunci ia cheile şi ne vedem acolo.
Bine.
Te-am prins.
Rose, poţi să te duci în camera ta?
Lisa, am vorbit despre asta. Nu pot avea grijă şi de Rose şi de tine.
Nu e nevoie să ai grijă de mine.
- Bineînţeles că nu. - Haide, Max.
- Lasă-mă mai uşor. - Te las când o să te comporţi ca un adult.
Bine. Cum spui tu.
N-o să mai fiu o problemă dacă nu sunt aici.
Aşa vezi lucrurile?
Sau problema e încăpăţânarea ta?
M-ai speriat de moarte.
Ce faci acolo?
Mai vii sau ce faci?
Trebuia să vii înăuntru.
Nu m-aş fi simţit bine.
Înmormântările au tendinţa asta, sunt ţinute pentru a-ţi lua rămas bun.
- Pot să te întreb ceva? - Desigur. Ce e?
- Băiatul despre care vorbea Jake... - Da?
L-a descris vreodată?
De ce? Sora ta l-a văzut din nou?
Nu, cred că eu l-am văzut.
De ce îi era frică de el?
Nu am înţeles asta niciodată.
Băiatul a jucat un rol important în piesa creată de Jake
pentru a trece peste moartea familiei sale.
Am la birou ceva ce aş vrea să vezi.
Poate ar răspunde la întrebările noastre.
Pot să te duc înapoi acasă dacă vrei.
- Bine. - Maşina mea e chiar aici.
Şi cred că tu poţi sta acolo.
Gata.
Tu n-ar trebui să fii acolo sus.
Ar trebui să fii aici.
Făcându-ţi temele.
Max...
Rose!
Rezistă, Rose.
Haide.
Numele femeii e Kayako Saeki, tatăl e Takeo şi băiatul Toshio.
El e băiatul.
Poate-l cunoşteau pe Jake de undeva?
Ai vorbit cu ei? Ţi-au spus ceva?
Sunt morţi.
Morţi?
S-a întâmplat în Japonia cu mulţi ani în urmă.
Tatăl şi-a omorât soţia şi copilul iar apoi s-a spânzurat.
O cunoşteai pe Alison Fleming care a stat în clădirea voastră?
- Cea care a dispărut? - Nu prea.
Tot timpul era plecată la şcoală.
Jake credea că a adus ceva înapoi cu ea.
Ceva întunecat, care a schimbat-o.
Alison a vizitat casa în care a murit familia Saeki.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Sunt filmări de la prima mea şedinţă cu Jake.
La acel moment, mama lui vitregă era principala suspectă.
Treaba mea era să-i evaluez condiţia psihică.
- Nu inventez nimic. - N-am spus asta, Jake.
- Nu mint. - O vezi când nu e nimeni în preajmă?
- E reală. - Eu nu o văd.
- E reală. - Mai descri-o o dată.
Are părul închis. Îi acoperă toată faţa. Tot corpul.
- Ca o stafie. - Îi acoperă tot corpul?
De parcă ar fi...
Am crezut că şi-a văzut mama omorându-i sora şi tatăl.
Neputând percepe ce a văzut, a inventat acele poveşti
despre un băiat şi o femeie pentru a disocia adevărul.
Şi eu l-am văzut pe băiat.
Da. M-am înşelat.
M-am înşelat amarnic.
Nu mi-ai spus niciodată cum a murit.
Camera de supraveghere a surprins reacţia lui la o halucinaţie.
Doar că acea halucinaţie i-a rupt aproape toate oasele din corp.
Max?
- Unde ai fost? - Plecată.
- Rose a fost la spital. - Ce?
Dumnezeule. De ce?
- Doctorii spun că a epuizat. - Făcând ce?
Nu ştiu.
Se juca.
Ţi-am spus că se înrăutăţeşte.
- Credeam că noile medicamente o să ajute. - Nu e de ajuns.
S-ar putea să înceapă să poarte masca de oxigen.
O să te ţin la curent cât eşti plecată.
O să sun. În fiecare zi.
Mai bine decât deloc.
De ce nu o acoperi tu? Poate e ultima ta zi aici.
Bună, Rose. Ce faci?
- Nu te opri. - Ştiu.
Să nu mă opresc...
Te iubesc. Ştii asta?
Rose!
- Ce e, Rose? - Băiatul. E aici.
- Unde? - În camera mea.
Nu!
Nu e nimeni aici.
Vrei să dormi la mine în cameră în noaptea asta?
Ajutor!
Deschide uşa!
Ajută-mă!
Deschide uşa, te rog.
Ajută-mă...
Pot să mă joc în zăpadă când ajungem acolo?
Îmi pare rău, zăpada s-a topit.
Să te încheiem.
Hai să mergem.
Bună. Naoko, nu?
Mă întrebam dacă putem sta de vorbă.
Da. Tocmai voiam să mergem în parc. Poţi să vii cu noi dacă vrei.
Da, mi-ar plăcea.
Bine...
Uneori e uşor să uite cât e de bolnavă.
Înţeleg.
Pe dinafară se simte bine.
Dar înăuntrul ei lucrurile se înrăutăţesc.
Poate sună ciudat, dar şi un loc se poate îmbolnăvi la fel.
Nu înţeleg.
Ştiu ce s-a întâmplat în clădire.
Cred că ţi-a schimbat dorinţa de a te muta.
Nu.
Ce s-a întâmplat în clădire e motivul pentru care sunt aici.
Rahat.
În Japonie mai e un loc bolnav datorită lucrurilor petrecute acolo.
Ce s-a întâmplat?
Un soţ şi-a omorât soţia şi unicul copil, apoi s-a sinucis.
Răul a luat naştere acolo. Dar s-a împrăştiat.
Acum se adună aici.
În clădirea ta.
- Pot să mă dau în leagăne? - Da. Du-te.
Cine eşti?
Femeia care a fost omorâtă era sora mea.
Kayako.
Eu şi Kayako am avut o viaţă dificilă.
Mama noastră era o itako.
Cineva care poate comunica cu morţii.
Pe atunci, eram foarte mici.
Mama ne-a învăţat vechile metode.
Pentru mine a fost înspăimântător.
Pentru sora mea a fost un coşmar.
Cei posedaţi veneau la mama pentru a fi vindecaţi.
Mama scotea răul din ei şi le dădea spiritele lui Kayako.
Îi aducea la tăcere, dar sora mea s-a schimbat pentru totdeauna.
Gretchen?
Ai o scurgere aici.
Gretchen?
Când sora mea a fost ucisă, s-a născut un gyon.
Tradus înseamnă blestem.
Şi acum crezi că blestemul e aici?
Sunt sigură de asta.
Atunci de ce ai venit aici?
Pentru a îi pune capăt.
Cum?
Cu o ceremonie simplă.
În locul în care blestemul a renăscut.
Casa băiatului.
Nu pot face asta singură.
Am nevoie de tine.
De tine şi de Rose.
Îmi pare rău prin ce ai trecut...
Chiar cred că vrei să ajuţi,
dar nu putem participa la ceremonia asta.
Dacă blestemul nu e oprit, mulţi oameni o să moară.
- Trebuie să înţelegi. - Îmi pare rău.
Haide Rose, trebuie să plecăm.
Max, trebuie să vorbim.
- Scoate-o pe Rose de aici. - Ce s-a întâmplat?
Fă-o.
Ce s-a întâmplat?
Max.
Eşti bine?
Cred că trebuie să plecăm de aici.
Am vorbit cu Naoko astăzi.
Ai vorbit cu Naoko?
Da. Crede că suntem în pericol.
Ce frumos.
Nu are timp să semneze formularul, dar are timp să-ţi spună că suntem în pericol.
Mă asculţi? Sunt îngrijorată.
De ce eşti îngrijorată?
Pleci curând. Nu mai e problema ta.
Abonatul apelat nu răspunde. Puteţi lăsa un mesaj...
- Asta ţi-ai dorit. - Da, aşa e.
Şi încă îmi doresc.
Nu vrei să-mi spui ce te-a făcut să-ţi schimbi părerea?
- Andy... - Chiar tu ai spus, Lisa.
Dacă lucrurile merg bine la New York, ai s-o poţi ajuta pe Rose.
- Doar că... - Ce? Moartea lui Gretchen?
Da.
- A fost o femeie drăguţă. - Nu ţi se pare ciudat?
Că au murit toţi oamenii aceia?
Da, e o tragedie, dar...
Nu poţi să laşi asta să-ţi strice viaţa.
- A trecut. - Nu sunt sigură că e aşa.
Mulţumesc.
Chestia cu copilul ăla e înspăimântătoare.
Terifiantă? Să zicem.
Dar adevărată? Nu prea cred.
Nu ştii asta.
Tu crezi doar ce vrei tu.
Totul duce înapoi spre crimele din Japonia. Există o legătură.
- Te rog. - Nici măcar nu mă asculţi.
Ştii ce? Ţi-e doar frică să pleci.
Şi înţeleg.
Dar facem asta împreună.
Nu merg la New York, Andy.
Îmi pare rău, dar familia mea are nevoie de mine.
- Pur şi simplu? - Îmi pare rău.
Bine.
Dacă nu pleci tu, nu plec nici eu.
Nu ai nici un motiv să rămâi.
Cum poţi spune asta?
Lisa, rămân din acelaşi motiv din care plecam.
Tu.
Unde e Max?
Rose, unde e?
- A spus că are treabă. - Te-a lăsat aici singură?
Când se întoarce?
Ai mâncat ceva?
- O porţie se fulgi cu miere? - Bine.
Îţi vine să crezi?
Vrei să rămân aici?
Le-am spus că sunt bolnav, oricum nu se aşteptau să lucrez în ultima zi.
Nu, e în ordine. Ar trebui să pleci.
Dacă tot nu mergem la New York, ar trebui să-ţi păstrezi slujba.
Acum sunt eu aici.
O să pregătesc cina.
- Eşti sigură? - Da.
Bine.
Te sun când ies de la lucru.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Pa.
Ne vedem.
Bine.
La naiba.
Nu trebuie să faci asta singur.
Trimit pe cineva să facă curăţenie şi lucrurile se întorc la normal.
M-am gândit la asta. Am încercat să găsesc o soluţie.
Trebuie să schimb ceva.
O să angajez compania de management.
O să vină la începutul lunii.
Poţi rămâne, desigur. Trebuie doar să plăteşti chirie ca ceilalţi.
Poate e ceva temporar. Cine ştie?
Eu ce ar trebui să fac acum?
- Cum o să am grijă de familia mea? - Afacerile sunt afaceri.
Dă-le dracului de afaceri.
Şi dă-te dracului şi pe tine.
Nu trebuie să-ţi placă veştile, trebuie doar să le accepţi.
Nu trebuia să fie aşa.
Unde ai fost seara trecută?
Am prestat muncă manuală. Nu-i a bună.
Ai lăsat-o singură pe Rose.
Nu poate sta singură niciodată.
Ştiu asta.
Nu o mai am pe Gretchen pe care să mă bazez, nu?
Se întâmplă multe lucruri ciudate şi cred că ar trebui să plecăm.
Tot timpul îţi faci planuri, nu?
Nu te înţeleg. Mor oameni şi tu te porţi de parcă nu s-ar întâmpla nimic.
Cum vrei să mă port, Lisa?
Gretchen era bătrână. Oamenii bătrâni mor.
Asta i-ai spus şi lui Rose?
Eu m-am ocupat de Rose de când ne-au murit părinţii, nu tu.
Ea nu e problema ta.
Ce e cu tine?
Nici cea mai mică problemă.
Sunt tânăr, sănătos, şi am tot timpul din lume de vreme ce tocmai am fost concediat.
Eşti surprinsă?
Că nu am reuşit să lucrez cu normă întreagă şi să am grijă de o fetiţă bolnavă cronic?
- Trebuia să spui ceva. - Doamne, aşa ar fi trebuit să fac.
Stai puţin. Aşa am făcut.
Dar erai prea ocupată să ţi-o tragi cu Andy prin toată clădirea decât să mă asculţi.
Max, hai să plecăm. Nu trebuie să stăm aici.
Nu plecăm nicăieri, surioară.
Dar tu? Poate e timpul să pleci.
Max, ce tot spui?
Ce faci?
Max!
Opreşte-te!
Ce faci?
Max!
Lasă-mă să intru. Nu poţi face asta.
- Ce se întâmplă? - Du-te în camera ta.
Unde e Lisa?
Du-te dracului în camera ta.
- Cu cine doriţi? - Cu dr. Sullivan, vă rog.
- Nu e disponibilă. - Pot să-i las un mesaj?
Îmi pare rău, dar a fost un accident.
Poftim?
Dr. Sullivan a murit.
Ce?
Îmi pare rău. Nu aveam unde să mă duc.
Plecăm. Îl iau pe Max şi plecăm de acolo.
E prea târziu.
Face parte din el acum. E doar o problemă de timp.
Înainte să moară?
Rose? Max?
Toţi.
Sora ta, unde e?
Era cu Max.
Ai spus că era nervos, agresiv.
Era. Adică e.
Nu poţi s-o laşi cu el.
Max nu i-ar face nici un rău lui Rose.
Zace o mare furie în el. A pus stăpânire pe fratele tău.
Nu cred asta.
O iubeşte.
Max nu mai e el însuşi.
Pot s-o ajut pe Rose, dar trebuie să fie cu noi.
Nu o să permită asta.
Atunci nu-l putem lăsa să decidă el asta.
Bine.
Aşteaptă aici.
Rose.
Vino încoace.
Gata. Acum ce facem?
E timpul.
Indiferent ce auzi...
Indiferent ce vezi.
Nu trebuie să intervii.
E ca o rugăciune. Sunt chiar aici.
Ce-a fost asta?
Sângele surorii mele.
Ce faci?
Trebuie să-l bea.
- Ce să bea? - Te rog, nu o să-i facă rău.
- N-ai spus nimic de asta. - Nu mai avem timp!
Blestemul trebuie încătuşat.
Te rog, Rose. Poţi s-o faci.
Tu poţi să faci răul să dispară.
Haide, Rose. Să mergem.
Te rog. Nu face asta.
Trebuie să înţelegi. Mai e o şansă.
Max, nu!
Nu vrei să faci asta.
Blestemul te împinge.
Rose, fugi.
Suntem în siguranţă.
Nu!
Rose...
Rose?
Rose!
O să fie bine.
Haide.
Max.
Dumnezeule!
Max...
Te rog, Rose are nevoie de ajutor.
Trebuie s-o ajuţi.
Te rog...
Max, te rog! Am nevoie de tine.
Eşti bine?
O să fie totul bine.
Rose, stai aici. Mă întorc imediat, bine?
Odihneşte-te. Mă întorc imediat.
Max...
O să mergem împreună cu ambulanţa, bine?
O să fiu lângă tine tot timpul.
Mi-e frică.
N-o să te părăsesc.
Totul o să fie bine.
N-o să ne mai facă nimeni rău.
Bine?
Cât suntem împreună, totul o să fie bine.
Da?
O să fim împreună.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro