Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
ÎNTÂMPLAREA
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Sincronizarea Blu-ray: PoLL11 @ www.titrări.ro
Am uitat unde sunt.
Eşti în locul unde se întâlnesc ucigaşii
ca să se decidă ce fac cu fata handicapată.
- Aşa e - Aşa e.
Ai auzit asta?
Ce ciudat.
E ciudat, oamenii ăia par că s-ar tăia unii pe alţii.
Ăla e sânge?
Clare, vezi asta?
Clare!
Clare?
La ce pagină eram?
Pagină...
La trei străzi distanţă de Central Park, New York, ora 8:59
Şi piticul spune, "şi tu ai o prietenă pe nume Wendy?"
"Ţi-am văzut femeia şi a spus W-Y."
Şi tipul cel mare spune,
"Nu, omule, a mea spune, Bun Venit în Jamaica, o zi bună!"
Doamne, a căzut McKenzie.
Medic, avem un accident major în partea de sud a clădirii.
Avem nevoie de-o ambulanţă.
Doamne!
Faceţi puţin loc.
Davis?
Doamne!
Plecaţi de-aici!
- Hei, Simmons! - Fereşte-te!
Dumnezeule din Ceruri...
Nu ştiu dacă aţi auzit despre un articol din New York Times
despre dispariţia albinelor.
Se pare că albinele dispar pe întreg cuprinsul ţării.
Dispar cu zecile de milioane.
Nu rămân trupuri, nu lasă niciun semn, pur şi simplu dispar în mod misterios.
E înfricoşător, nu?
Vreau să aud câteva teorii despre motivul pentru care s-ar putea întâmpla asta.
Nimic? Haideţi, băieţi...
- Tu! - Vreo boală?
Bine, ar putea fi o infecţie sau un virus.
S-a întâmplat în toată ţara.
Un eveniment care s-a întâmplat simultan în 24 de state.
E mai complicat de-atât.
Din cauza poluării?
E posibil. Am pompat atâtea prostii în mediu încât mor pe capete.
Dar nu există cadavre. Mai încercaţi.
Dylan.
Încălzirea globală.
Dacă temperatura creşte cu o fracţiune de grad,
le dezorientează, posibil.
Jake?
N-ai nicio părere?
Nu te interesează ce-au păţit albinele?
Ar trebui să te intereseze mai mult ştiinţa, Jake.
Ştii de ce?
Pentru că faţa ta e perfectă.
Problema e că faţa ta e perfectă la vârsta de 15 ani.
Dacă ai fi interesat de ştiinţă, ai şti lucruri cum ar fi că
nasul şi urechile omului cresc cu câte o fracţiune de inci anual.
Aşa că un echilibru perfect al trăsăturilor acum,
s-ar putea să nu mai fie la fel peste 5 ani.
Ai putea arăta distrus de tot peste vreo 10 ani.
Hai, prietene, dă-ţi interesul pentru ştiinţă.
Care ar fi putut fi motivul pentru care au dispărut albinele?
Un act al naturii pe care nu-l vom înţelege niciodată în totalitate.
Bun răspuns, Jake.
Are dreptate.
Ştiinţa va găsi un motiv pe care să-l scrie în cărţi.
Dar la urma urmei, va fi o simplă teorie.
Şi nu vom recunoaşte că există forţe care depăşesc puterea noastră de înţelegere.
Dacă vrei să fii un bun om de ştiinţă,
trebuie să ai respect pentru toţi şi pentru legile naturii.
Jake?
Cât creşte nasul uman pe an?
Nesemnificativ. Nu-ţi face griji. O să fii bine întreaga ta viaţă.
Glumeam şi eu cu tine.
Lordul Întunecat!
Nu vă uitaţi în ochii ei!
Doamnă director adjunct, cu ce vă putem ajuta?
Mă tem că trebuie să vă întrerup un moment, domnule Moore.
Gata, băieţi, calmaţi-vă. Vin imediat.
Ia-ţi învoit pe toţi profesorii?
Administraţia ne obligă să predăm şi cu jumate de metru de zăpadă căzută.
Ce se întâmplă?
Elliot!
În regulă!
Se pare că se petrece un eveniment.
Central Park a fost lovit de ceea ce pare a fi un atac terorist.
Nu se ştie încă amploarea evenimentului.
E un fel de toxină chimică aeropurtată care
a fost eliberată în interiorul şi în jurul parcului.
Ni s-a spus să urmărim semnele de avertizare.
Prima etapă e reprezentată de vorbire incoerentă.
A doua etapă e reprezentată de dezorientare fizică, pierderea direcţiei.
A treia etapă e fatală.
Central Park? E cam ciudat.
Am vorbit cu inspectorul general.
A spus că ar trebui să trimitem elevii acasă.
Aşa că plecaţi acasă şi ne vom întoarce când se va termina totul.
În regulă? Hai să ne facem treaba.
Tot mai trebuie să lucraţi pentru proiectele de săptămâna viitoare.
Care sunt regulile investigaţiei ştiinţifice?
Identifică variabilele, proiectează experimentul,
observă şi măsoară cu atenţie faptele, interpretează datele din experiment.
Băieţi!
Nimic.
ATRIBUITĂ LUI EINSTEIN:
"Dacă albinele dispar de pe glob, omul va mai avea de trăit doar 4 ani."
Iar m-a sunat maică-mea pe mobil. E isterică.
I-am spus că probabilitatea ca
ceva să se fi întâmplat în Philadelphia e foarte mică.
Doar nu ne spune nimeni să plecăm din oraş, nu?
M-am gândit să-i spun nişte cifre.
Uneori e bine să fii profesor de matematică.
Oamenii sunt liniştiţi de procente.
Tot vrea să plecăm din oraş şi să ne ducem la casa ei.
A spus să vii şi tu cu Alma.
Lasă-mă să mă mai gândesc, da?
Ai auzit de New York? Eşti bine?
Adică eşti bine? Da, şi eu.
Ascultă, vreau să te întreb ceva.
Mama lui Julian s-a oferit să ne găzduiască la ea.
Ce zici?
Le aduc pe Jess şi Evette şi ne întâlnim în staţie.
Ascultă, Julian. Alma se poartă ciudat.
Să fii calm, da?
Ce se întâmplă?
Se poartă ciudat, dar nu-ţi face griji, da?
Ciudat?
Se poartă cam distant cu mine.
De ce?
Nu pot să spun mai multe.
Te părăseşte?
N-am spus asta, doar am vorbit, da? Calmează-te, te rog, da?
O să-ţi spun ceva ce n-ar trebui să spui niciodată celui mai bun prieten.
De ce spune toată lumea asta?
Am văzut-o în ziua nunţii...
Iar începi cu nunta. Ce e?
Am intrat în baia pentru femei din greşeală şi plângea.
S-a uitat în sus, i-am văzut faţa...
Nu era pregătită să se căsătorească, Elliot.
Aşa e ea, n-o să fie niciodată lângă tine când o să ai nevoie de ea.
Deci au autorităţile statale şi locale
un plan pregătit pentru o astfel de catastrofă,
vor folosi toate forţele, toţi banii?
- Bună. Da. - Ţi-ai făcut bagajele?
- Ce spun? - Evacuează New Yorkul.
În timp ce creierul nostru are un mecanism de autoconservare
care să ne împiedice de la producerea de acţiuni dăunătoare,
asta e controlată de o combinaţie de semnale electrochimice din creier,
blocarea neurotransmiţătorilor de anumite toxine,
s-a dovedit că poate provoca halucinaţii, asfixierea şi paralizia.
Această nouă neurotoxină practic închide comutatorul de prezervare,
blocând neurotransmiţătorii într-o anumită ordine,
provocând, astfel, efecte specifice de automutilatoare şi catastrofice.
Modul cum lucrează toxina şi...
Te face să te sinucizi?
Tocmai când te-ai gândi că nu mai există rău de inventat.
Mă întorc în două minute.
UCIDELPHIA Numărul Deceselor Creşte Alarmant
Alo?
Nu-i nevoie să vă grăbiţi.
Elliot! Elliot!
Elliot!
Tocmai am primit această ştire la redacţia EYEWITNESS NEWS.
Acestea sunt cele mai noi informaţii.
Autopsiile efectuate asupra primelor victime
confirmă faptul că toxina e un compus natural.
Atacurile rămân limitate la zona metropolitană din New York.
Aceasta e o poveste foarte, foarte neliniştitoare...
Se face îmbarcarea la trenul de la linia trei spre Harrisburg.
Bună, Jess. Unde-i Evette?
E panică în tot oraşul. A rămas blocată în trafic.
- O să ia următorul tren. - Atunci, o aşteptăm.
Nu, nu, nu, ea a vrut să ne urcăm în trenul ăsta cu Jess.
Se simte mult mai în siguranţă aşa.
- Unde-i Alma? - La baie.
Salut, Julian.
Le-am cumpărat.
A fost ca şi cum aş fi cumpărat o păpuşă Cabbage Patch la lansare.
- E ca la nebuni aici. Cum te simţi? - Bine. Tu?
Bine.
- Bine. Hai să... - Mă bucur c-ai ales să vii.
Mersi. Elliot, putem vorbi puţin?
Da.
- I-ai spus despre ceartă? - Nu.
- Atunci de ce-a spus asta? - A ghicit.
Te iubesc, Elliot, dar nu vreau să-mi expun sentimentele în văzul tuturor.
Nu sunt genul ăla de om. Elliot, astea erau problemele noastre.
Sunt supărată. Lasă-mă singură să mă gândesc.
Până ajungem acolo, o să-mi treacă.
- E bine aşa? - Bine.
Eu o să mă urc în tren, oricum n-o să stăm împreună.
Bine.
Bună, scumpo.
- Bună, mătuşă Alma. - Ce mai faci?
- Rezist. - Şi eu.
- Ce-i cu tine? - Ce e?
Ai vorbit-o de rău şi acum are nevoie de timp de gândire.
- Hai, nu mai fi aşa sensibil. - Doar dă-i o şansă.
- Bine, dacă nu vrei ajutorul meu... - Chiar nu vreau ajutorul tău.
- Te-am auzit. - Jess, îi ceri lui tati biletul meu?
Mulţumesc. Ne vedem în tren, Jess.
Hopa sus.
Mama nu merge la bunica?
Mama o să ia trenul următor. Mereu întârzie.
Parcul Rittenhouse, Philadelphia Ora 11:31
- E cam răcoare azi, nu, Sal? - Poate puţin.
Hei, eu sunt.
Sunt în tren, voiam doar să-ţi spun ceva, da?
Nu mă mai suna!
Te porţi ca tipul din Atracţie Fatală.
Mi se pare că o să fac un duş şi o să-ţi văd silueta pe cortina de la duş.
Am mâncat nişte tiramisu împreună, atâta tot.
Ţi-am spus că asta e tot, trebuie să te linişteşti.
Ce?
Când?
În Philadelphia?
Care-s veştile?
Se pare că tocmai a fost atacată Philadelphia.
- Doamne, Evette. - Sun-o pe mami!
Scumpo?
Scumpo, unde eşti?
Poftim? Ce? Nu te aud.
Poţi să-mi trimiţi un mesaj?
Trimite un mesaj! Nu te-aud deloc?
S-ar putea să fi început din Parcul Rittenhouse.
Un alt parc?
S-a urcat într-un autobuz care merge spre New Jersey.
- Vreau să vorbesc cu ea. - Ştiu, scumpo. Ştiu c-a scăpat.
Se îndreaptă spre orăşelul Princeton.
Vreau să vorbesc cu ea!
- Eşti bine? - Am auzit că şi Bostonul a fost afectat.
- De unde ai auzit asta? - De la un prieten de la serviciu.
- Despre Evette ce ştii? - A plecat cu un autobuz.
Ce naiba se întâmplă, Elliot?
Sincer, habar n-am.
FILBERT
Acum ce se întâmplă?
Pur şi simplu a oprit. Nu ştiu.
Domnilor?
Funcţionarea trenurilor a fost oprită.
Aici va fi ultima oprire pentru toţi pasagerii.
Hei, cum adică? Unde suntem?
În Filbert, Pennsylvania.
Filbert? Ştie cineva unde e?
De ce-mi daţi câte o informaţie inutilă pe rând?
Ce se întâmplă?
Hei, de ce-aţi oprit din senin? Nu ne puteţi lăsa aici.
Domnule...
Am pierdut legătura.
Cu cine?
Cu toată lumea.
Mie frică. Vreau la mama.
Nu fi prostuţă, suntem în siguranţă aici.
Scuze, începe să vorbească în şoapte când se sperie.
Suntem la fel, Jess, nici mie nu-mi place să-mi arăt emoţiile.
Tremură.
Ştiu, nu se simte niciodată bine fără maică-sa.
Bine.
Nu mi-au spus nimic. Suntem blocaţi aici.
Jess e bine?
Nu vorbeşte.
Suntem într-un mic oraş, Jess.
N-o să păţim nimic aici.
Ştii ce? O să iau doar nişte caşcaval pane şi lapte, da? Hai, vino.
Ştii ce? Mai bine stai aici, da? O să mă poţi vedea acolo.
Ce? Vrei să vii cu mine? Poţi să vii. Vrei să faci asta?
Doamne, a înţeles. Du-te şi adu laptele.
Da.
Ştii că toată lumea elimină energie, nu?
S-a dovedit ştiinţific.
S-au folosit nişte camere care pot înregistra cât eşti de colorat
când simţi diferite lucruri.
Oamenii furioşi au altă culoare decât oamenii trişti.
Vezi inelul ăsta?
Cică îţi spune ce simţi pe moment.
Ia vezi ce simţi tu acum.
Galben. Supe tare. Înseamnă că eşti pe cale să râzi.
Nu inventez nimic. Chiar asta înseamnă galbenul.
Cred că eşti pe cale să râzi, sau ceva, şi o să se întâmple imediat.
Stai aşa!
Ai toată ziua la dispoziţie.
Doamne, uite-l! Super! Inelul chiar funcţionează! Uimitor!
Doamne! Doamne, uitaţi-vă aici!
Soră-mea mi-a trimis asta.
A fost filmat acum o oră la grădina zoologică din Philadelphia.
Pentru numele lui Dumnezeu, ce fel de terorişti sunt ăştia?
Acum nu mai sunt siguri că e un atac terorist!
Acum câteva momente, într-o declaraţie oficială,
autorităţile şi-au schimbat părerea iniţială,
şi anume că a fost un atac terorist.
Autorităţile cred acum că din cauza numărului mare de incidente,
e din ce în ce mai puţin probabil ca un grup terorist să fie responsabil.
Evenimentul pare a fi limitat la nord-est,
unde sunt atacate oraşe din ce în ce mai mici.
Noi unde suntem?
Zona afectată acum include cea mai mare parte din New England,
din Massachusetts până în Maryland.
Suntem fix în centru.
E totul în regulă?
Dacă rămânem aici, aici o să murim.
Doamne!
Orice-ar fi, se pare că la 140 km distanţă nu se întâmplă.
Să mergem!
Hei!
Scuzaţi-mă, domnule! Domnule, ne luaţi cu maşina, vă rog?
Nu avem maşină, suntem blocaţi aici.
Domnule, n-aţi auzit? Nu avem niciun fel de mijloc de transport.
Avem o fetiţă cu noi. Vă rog!
Domnule! Doar n-o să...
Îţi vine să crezi ce de rahat sunt oamenii?
Uite o maşină.
Bună.
Am o seră în capătul străzii.
Vreau să iau câteva lucruri de-acasă şi mă duc oriunde nu se întâmplă chestia asta.
- Avem spaţiu. - Mai sunt alţi doi cu noi.
E în regulă.
Julian!
Julian e în regulă?
Am făcut rost de maşină. Încăpem cu toţii.
Elliot, nu dau de Evette la telefon. Nu ştiu nimic de ea.
- De cât timp? - De vreo două ore.
Era în autobuzul care mergea spre Princeton.
E cineva acolo care merge după nişte prieteni şi rude.
Mai au loc pentru încă o persoană.
Trebuie să mergem!
Uite. Gândeşte-te bine la treaba asta.
Caută un cadou de ziua lui Jess, un fel de casă de păpuşi.
De-asta nu era cu noi.
Mă duc după ea s-o iau, şi o să vă găsesc eu cumva.
Vreau s-o luaţi pe Jess, da?
O să fie mult mai în siguranţă cu voi.
Nu-mi faceţi asta.
Fac tot ce pot ca să nu cedez.
Sunt sigur că probabilitatea ca Princetonul să nu fie afectat e mare.
Da.
Vrei să spun nişte procente şi cifre ca să ne simţim amândoi mai bine?
Te rog.
62% şanse să nu fi fost afectat.
- Să te duci după ea, Jules, da? - Desigur, omule, desigur.
Haide, e un eveniment mişto de ciudat, dar o să fim cu toţii bine.
O să vă găsesc repede de tot.
Trebuie să plec.
- O iau eu, Julian. - N-o lua de mână dacă nu vrei.
Mă duc s-o caut pe mami.
Ţine poza asta cu noi.
Mai uitaţi-vă şi voi prin zonă. O să fim gata imediat.
Luăm nişte hotdog la pachet.
Hotdogul are o reputaţie proastă.
Au o formă mişto, sunt plini de proteine.
Vă place hotdogul, nu?
Apropo, cred că ştiu ce provoacă toate astea.
Ştii?
Plantele sunt. Pot elibera substanţe chimice.
Ţie-ţi place hotdogul, nu?
În regulă, copii. Noi o să plecăm, dar o să ne întoarcem în curând, da?
Plantele reacţionează la stimulii umani.
S-a dovedit asta prin teste.
Ai luat şi muştarul?
Bun venit la PRINCETON
Nu te uita afară!
Încetează!
Încetează, uită-te la mine! Uită-te numai la mine.
Acoperiţi orificiile de aerisire.
O să-ţi spun o ghicitoare matematică, da?
Tu trebuie să-mi spui răspunsul.
Ce?
Câţi bani ai avea dacă ţi-aş spune că-ţi dau 1 penny în prima zi,
apoi 2 penny în a doua zi şi 4 penny în a treia zi,
şi tot dublez suma în fiecare zi, timp de o lună.
Câţi bani o să ai la sfârşitul lunii?
Zece dolari.
Mai mult, mai mult. Dar uită-te numai la mine.
20 de dolari?
Mai mult, mai mult.
Treizeci. Atâta e, 30 de dolari.
Vrei să-ţi spun răspunsul? E peste 10 milioane de dolari.
Ai avea peste 10 milioane de dolari la sfârşitul lunii.
Vrei să-ţi mai zic una?
Contaminarea apei este una din multele ipoteze luate serios în considerare
ca fiind responsabile pentru evenimentele din nord-est.
Trebuie să trecem prin comunitatea asta mică de case.
E un om oraş mic numit Holcomb.
Dacă intrăm pe autostradă, de-acolo mai avem 45 km până la graniţă.
Alea sunt animale moarte mai în faţă?
Opreşte maşina!
- Doar nu crezi că... - Nu ştiu.
Ai un binoclu în spate, de când îi spionai pe vecini.
Îmi dai harta?
Elliot.
Nu provoca panică, da? Jess te poate auzi.
Sunt cadavre, nu? Ştiam eu că o să fie cadavre.
Te rog, dă-mi harta.
Trebuie să întoarcem.
E un drum care merge la dreapta la vreo 400 m mai în spate.
O să mergem pe alt drum, scumpo, da?
E Armata, suntem în siguranţă.
Numele meu e soldat Auster,
vin de la baza militară West Dover de la vreo 15 km mai în spate.
Cred că au fost afectaţi de ceea ce se întâmplă.
Am pierdut legătura cu ei.
Când m-am apropiat de bază, am văzut personal militar
în sârma ghimpată, în gard.
Sugerez să nu mergeţi încolo.
E un oraş cam la vreo 12 km mai în spate. Drumul spre oraş era plin de cadavre.
Doamne sfinte!
Atunci ne mai rămân doar două direcţii.
Opreşte! Opreşte maşina!
Vorbesc eu cu ei.
Bună! Opreşte, te rog.
Scuză-mă!
- Cine e Joey? - Nimeni.
- Ai reuşit? - Nu dau de Julian pe mobil.
Sunt sigură că e bine. O să fie în regulă.
Poate că a aflat ceva.
- Despre ce vorbeşte? - Nu ştiu.
De ce a început în parcuri?
Aceeaşi poveste şi la vreo 12-13 km mai în spate.
Au spus că e un autobuz într-un lac...
La 8 km în spate erau zeci de cadavre.
Bine.
Nimeni nu pleacă nicăieri, o să rămânem pe loc o vreme.
O femeie vorbeşte cu fiica ei, care acum e la Princeton.
Nu acolo s-a dus şi prietenul vostru?
Haideţi.
E în regulă. Scumpo, e în regulă.
E aşa de speriată.
Să rămâi în cameră şi să nu deschizi pentru nimic.
Să te uiţi pe geamul de lângă copaci. Cineva o să vină să te ia în curând.
Spune-i să nu se apropie de geamul de lângă copaci.
Spune-i!
Scumpo, nu te apropia de geamul de lângă copac.
Întreab-o dacă Princeton a fost afectat.
Scumpo, cineva vrea să ştie dacă Princeton a avut vreo problemă.
A spus că toţi de-afară sunt morţi.
Tu să rămâi în cameră.
Scumpo?!
Scumpo, vorbeşti ciudat. Ce-i cu tine?
- Cum adică? Toţi sunt morţi? - Poftim?
Stacy, mă sperii. Nu înţeleg ce spui acolo.
Ce zici, scumpo? N-are niciun sens ce spune.
Calcule. Văd în calcule.
Calcule.
Stacy!
Stacy Ann!
- Nu te duce afară. - Nu, nu, nu...
Stacy...
- Nu! - O să fie bine.
O să ne întoarcem la maşină, da, Jess?
Elliot e persistent, nu-i aşa?
Da, nu renunţă niciodată.
Ştiai că plantele au capacitatea de a viza ameninţări specifice?
Plantele de tutun când sunt atacate omidele Heliothis,
eliberează o substanţă chimică
pentru a atrage viespile să omoare exact acele omizi.
Noi nu ştim de unde au plantele aceste capacităţi,
pur şi simplu au evoluat foarte repede.
Care specie crezi că face asta dacă tu crezi că e adevărat?
Plantele au capacitatea de a comunica cu alte specii de plante.
Copacii pot comunica cu tufişurile, tufişurile cu iarba, şi totul dintre ele.
La radio se spune că atacurile au început în oraşele mari,
apoi s-au extinse în oraşele mai mici, şi acum şi pe drumuri.
Aşa e.
Orice s-ar întâmpla, se întâmplă populaţiilor din ce în ce mai mici.
Atunci n-ar trebui să mai stăm pe drumuri.
Teroriştii, sau orice-ar fi, ar putea supraveghea drumurile.
N-am niciun motiv să te contrazic acum.
Ne aflăm în zona atacului.
Dacă nu găsim o cale de ieşire din zona atacului,
ni s-a spus să căutăm o zonă sigură din cadrul zonei atacate.
Populaţiile sunt cele atacate.
Trebuie să mergem într-un loc unde nu sunt aşa de mulţi oameni,
unde oamenii nu călătoresc.
Dânsul e dl Collins, agent imobiliar din zonă.
Dacă mergem spre vest, o să ajungem într-o comună numită Arundell.
Nu e pe harta aia, e doar pe hărţile locale.
Sunt numai drumuri nepietruite, de-abia dacă vezi ţipenie de om acolo.
Nu există o populaţie semnificativă acolo.
Aia e zona noastră sigură.
O să aşteptăm acolo până se termină totul.
E toată lumea de acord?
Ar trebui să mergem în două grupuri,
cei care sunt gata să plece acum şi cei care trebuie să-şi ia ceva din maşină.
Trebuie să stăm în grupuri, să stăm împreună!
O să plecăm imediat, scumpo, imediat.
Poate ar trebui să-i aşteptăm şi pe restul,
să stăm în grup, aşa cum a spus soldatul.
Nici telefonul tău nu mai are semnal?
Ce s-a întâmplat?
Gata! Aveam de gând să-ţi spun, da?
Era un tip, Joey. Îl cheamă Joey, e coleg de serviciu.
Am ieşit împreună şi am mâncat un desert
atunci când ţi-am spus că am lucrat până târziu,
dar, de fapt, nu am lucrat până târziu.
Mă simt foarte vinovată şi în caz că o să murim,
voiam să ştii şi tu asta.
M-ai minţit?
Arma mea e prietenul meu! Nu mă va părăsi niciodată!
Soldat Auster!
Arma mea e prietenul meu.
Doamne!
Nu!
De ce nu?
E o toxină?
O toxină îi afectează?
Oamenii ăia se sinucid?
Tu ai fost cu soldatul. Ce facem?
- Trebuie să facem ceva. - Lăsaţi-mă să mă gândesc.
Mor!
- Am nevoie de-o clipă. - Au eliberat-o?
Nu suntem aproape de drumuri.
Nu putem sta aici ca nişte observatori neimplicaţi.
Trebuie să mă gândesc puţin, da? Lăsaţi-mă puţin.
N-o să fim ca unul din nesimţiţii ăia de la ştiri
care se uită la o crimă şi nu fac nimic.
- Noi nu suntem nesimţiţi. - Numai un pic!
- Erau copii în grupul ăla! - Elliot, te rog, spune ce să facem!
Am nevoie de-o clipă, da? De ce nu mă lăsaţi să mă gândesc?
Nu fi incompetent ştiinţific, indentifică partea ciudată.
Asta trebuie să faci.
E ca într-un experiment. Observaţii atente.
Asta încerc să fac. Interpretez datele experimentale.
Interpretează.
Şi dacă plantele au fost? Grupul lor era mai mare decât al nostru.
Chestia asta a luat amploare toată ziua.
Populaţii din ce în ce mai mici declanşează chestia asta.
Reacţionează la stimuli umani.
Poate că oamenii declanşează plantele?
Ce tot spui? Tipul era nebun. Trebuie să mergem să-i salvăm.
Sunt deja morţi.
Şi dacă noi suntem consideraţi drept ameninţări?
Partea asta de câmp s-ar putea să nu fi fost încă declanşată.
Ceva din câmpul ăsta ar putea elibera substanţa chimică în aer
când suntem prea mulţi la un loc.
Hai să stăm înaintea vântului.
Hai să ne despărţim în grupuri.
Haideţi, haideţi!
Pe-aici!
Aici, aici! Mergeţi!
Atenţie că vine!
Să nu-mi dai drumul la mână!
Nu s-a întâmplat nimic.
Era din cauza mărimii grupurilor.
Doamne, oare chiar asta se întâmplă?
Cum vă numiţi?
- Jared! - Josh!
Staţi, staţi!
Mă duc să văd dacă e vreo hartă în maşina aia.
Voi aşteptaţi aici.
De ce nu sunt verificate centralele nucleare?
Sunt peste 15 numai în nord-est, mai multe decât oriunde altundeva în SUA.
Probabil a fost vreo scurgere şi otrăveşte aerul.
E o casă acolo. Haideţi!
Putea să fie vreo capcană sau ceva. Cineva a călcat pe una în câmp.
Da, pe un câmp din Bubbletown, Pennsylvania.
Nu ştiu...
O toxină se disipă rapid în aer.
Proteinele sunt doar într-o anumită densitate.
Sursa trebuia să fi fost aproape de câmp, nu pe câmp.
Uite o hartă.
Plantele pot face asta.
Eliberează contransportori în aer.
Crezi că ar putea fi plantele de vină?
Nu ştiu.
Dar dacă aşa e, iar oamenii le declanşează în grupuri,
trebuie să mergem în cel mai puţin populat loc
ca să fim în siguranţă.
Nu putem merge spre graniţă cât timp se întâmplă asta.
E prea departe.
Orice ar fi, terorişti, scurgere nucleară, plante,
probabil e cel mai sigur să stăm departe de alţi oameni.
Ăsta trebuie să fie Arundell.
E la 15 kilometri depărtare.
Bine. Sigur e o baie pe-aici. O s-o iau pe Jess cu mine.
Grăbiţi-vă.
Bună, numele meu e Elliot Moore.
O să vorbesc foarte frumos.
O să transmit numai vibraţii pozitive.
Am venit doar ca să folosim baia.
Apoi o să plecăm. Sper că e în regulă.
Plastic.
Vorbesc cu o plantă de plastic. Încă o fac.
- Sunteţi gata de plecare? - Oamenii ăştia au plecat în grabă.
Au lăsat uşa din faţă descuiată.
Totul e fals.
De ce se întâmplă asta?
Nu ştiu sigur, Josh.
Am citit un articol despre coasta Australiei.
Scria că au fost găsite cantităţi imense de bacterii primordiale.
N-au fost văzute timp de miliarde de ani şi au apărut din senin în apă.
Pentru oameni sunt toxice,
pescarii care au venit în contact cu ele mor...
Pare ceva asemănător.
Că tot au dispărut şi albinele, nu ştiu, pare a fi un tipar.
Evenimentele natural ca cel din Australia au apogeul lor apoi se opresc.
Trebuie doar să fim în viaţă după ce se termină.
Eu nu cred că e natura.
S-ar putea să nu fie, s-ar putea să fie altă explicaţie.
Nu ştiu.
Hai să mergem.
Vin nişte oameni.
Nu putem sta aici. Suntem aproape de drumuri.
O să vină din ce în ce mai multă lume.
Două grupuri care au venit împreună.
Au venit prea mulţi împreună.
Fugiţi!
- E fata dumneavoastră? - Nu.
- Aveţi copii? - Nu.
Cum aşa? Aveţi vreo problemă?
Nu.
- Ea a vrut să aştepte. - Serios? Ce?
Vroia să... De ce vorbim despre asta?
Super tare. Îmi plăceau la nebunie astea.
Pot să mă uit?
Trebuie să vă asumaţi responsabilitate personală într-o relaţie.
- Asta o să facă diferenţa. - Bine, mulţumesc.
Hei, nu e o jucărie. Are o însemnătate pentru mine.
Elliot! Uite!
Haideţi.
O transmisiune de urgenţă.
Deşi încă în zona afectată din nord-est,
oamenii sunt rugaţi să se îndrepte spre graniţele vestice.
Aceasta e o transmisiune de urgenţă.
... încă în interiorul zonei afectate.
Jess are nevoie de o pauză de zece minute şi de nişte mâncare.
Eşti sigură? Ar trebui să mergem mai departe.
Ştiu, dar are doar opt ani.
Ce e?
Dacă o să murim, vreau să ştii şi tu ceva.
Am fost la farmacie acum ceva timp.
Era o farmacistă care arăta tare bine acolo.
Foarte bine. Am întrebat unde era siropul de tuse.
Nici măcar nu tuşeam.
Şi aproape l-am cumpărat.
Iar eu vorbesc despre o sticluţă de sirop din aia scumpă.
Costa vreo 6 dolari.
Glumeşti?
Mulţumesc.
- Poate nu e o idee prea bună. - I-am spus să se dea puţin.
Dle Moore, cred că pot să deschid uşa.
Ce, acum suntem ca o gaşcă şi putem lua tot ce vrem?
Hai, băieţi...
Nu e nimeni acasă. Luăm doar nişte mâncare pentru Jess.
Da, oricum locul pare părăsit de ceva vreme.
Are geamurile acoperite.
Poate lăsăm nişte bani.
- Ce fel de copac e ăsta? - Cred că e arţar.
Nu e aşa de înalt.
Bine, Josh. Hai, deschide uşa.
Stai!
Văd ceva.
- E cineva înăuntru! - Eşti sigur?
Da, am văzut o mişcare.
Văd şi eu.
Hai să ne oprim.
Ne daţi şi nouă nişte mâncare?
E o fetiţă cu noi, vrem nişte mâncare pentru ea.
Mai bine plecaţi acum.
Nu aduceţi cu voi gazul ăla otrăvitor.
Domnule, nu e gaz otrăvitor aici. Nu e nimic aici.
- Ni s-a spus să rămânem înăuntru. - Suntem bine acum.
Încă nu s-a întâmplat nimic aici afară.
Puteţi să vă daţi seama de asta doar ascultându-ne vocile.
Suntem perfect normali.
Vedeţi? Suntem normali.
Dacă nu sunteţi din zonă, aţi face bine să plecaţi acum.
Bine. Nu merită.
- Deschide uşa, curvă! - Hei! Josh, nu face asta.
N-a vorbit serios!
- Sunt mai mulţi acolo. - Jess!
- Jess, vino aici. - Stai aşa.
Ascultaţi! Vrem doar nişte mâncare pentru o fetiţă, laşilor!
- Jess, vino aici. - Josh, încetează!
Să nu lăsaţi gazul să intre aici.
Domnule, aerul n-are nimic aici, nu trebuie să vă faceţi griji!
- Lucraţi cu teroriştii! - Nu cred că teroriştii sunt de vină, dle.
Josh, încetează!
- Am luat-o razna, dle Moore. - Arătaţi-vă!
- O să lăsaţi gazul să intre! - Nu!
Jared!
O să scăpăm de coşmarul ăsta!
Elliot!
Trebuie să plecăm! Trebuie s-o protejăm pe Jess.
Aveţi timp până număr la trei să plecaţi de pe verandă!
Scumpo!
Nimeni n-a mai trecut graniţa de câteva ore.
Se pare că cei care încă mai sunt în zona afectată din nord-est,
încearcă să reziste.
Îl avem pe profesorul statistician Kendel Wallace
de la Carnegie Mellon aici cu noi.
Dle profesor, ce ne puteţi spune?
Calculând după creşterea frecvenţei semnalării de incidente din zona afectată,
oricine şi-ar putea da seama că incidentul creşte în sensibilitate,
ceea ce înseamnă că din ce în ce mai puţini oameni pot provoca atacurile.
Evenimentul ar trebui să fie cel mai sensibil mâine dimineaţă.
De obicei, aceste feluri de grafice scad brusc după ce ating maximul,
ceea ce înseamnă că se poate termina brusc, în orice moment.
Desigur, astea sunt doar speculaţii.
Circulă şi nişte zvonuri cum că autorităţile ar fi implicate
în evenimentele tragice care se desfăşoară în nord-est.
Aceste zvonuri au fost alimentate de declaraţiile unui informator secret
care susţine că CIA-ul are câteva instituţii în nord-est
unde testează nişte droguri cu proprietăţi psihotropice similare
ca apărare împotriva armelor chimice.
CIA-ul şi reprezentaţii Casei Albe au refuzat să răspundă acestor acuzaţii.
Au fost organizate perimetre de siguranţă pe întreaga Coastă de Est,
din Maryland şi până în Massachusetts.
Casa nu e racordată la reţeaua de electricitate.
Nici parcarea n-a mai fost folosită de mult timp.
Lasă că mă duc eu. Voi rămâneţi aici.
Ăla e pentru Clement.
E retriever.
V-aţi pierdut?
Sigur v-aţi pierdut.
Nu e nimic pe-aici pe o rază de câţiva kilometri.
De ce mi-ai fixat limonada din priviri?
Presupun că amabil ar fi din partea mea să vă ofer cina.
N-o să vă mai întreb încă o dată.
Sper că v-aţi săturat.
Nu mă aşteptam la oaspeţi.
E frumos aici.
Am o casă de primăvară în spate.
Pe vremuri, erau ascunşi sclavii de cei care-i urmăreau.
Are un tub de vorbit care merge pe sub pământ până la casa principală.
Vă puteţi auzi ca şi cum aţi fi în aceeaşi cameră.
Aşadar, ce-i cu voi doi?
Cine pe cine urmăreşte?
Pardon?
Niciodată doi oameni care se privesc
cu dragoste în ochi nu sunt egali.
Adevărul e că cineva urmăreşte pe altcineva.
Aşa suntem noi construiţi.
Aşadar, cine urmăreşte?
Ştiam eu!
Nu atinge lucrurile care nu-ţi aparţin.
- Aveţi vreun radio, dnă Jones? - Nu.
Am destule cât să-mi ocup timpul.
Îmi repar singură lucrurile. Îmi cultiv singură mâncarea.
Deşi nu mă prea pricep.
Grădinile nu cresc aşa cum ar trebui. N-au crescut niciodată.
Cum ţineţi legătura cu alţii?
N-o ţin.
Şi cum aţi afla dacă s-ar întâmpla ceva?
Cum ar fi un eveniment global?
Doamnă Jones...
... ceva s-a întâmplat pe Coasta de Est.
Orice crezi că e important să-mi spui, să nu-mi spui.
Păstreaz-o pentru tine.
Lumii nu-i pasă de mine. Nici mie nu-mi pasă de ea.
Cred că trebuie să vă las să staţi aici peste noapte.
Camera de oaspeţi e sus pe stânga.
Aveţi grijă la trepte.
Mi-e frică, Elliot.
E în regulă.
Îmi pare ră pentru tot. Am făcut o prostie cu Joey.
Ai avut grijă de Jess foarte bine.
Nu-mi place de femeia asta.
E ceva rău de tot la ea. Cum a putut să dea aşa în Jess?
Trebuie să stăm în casa asta.
Dacă vreţi să vă protejez, aşa trebuie s-o facem.
Hai s-o acceptăm aşa cum e.
V-am auzit şuşotind.
- Plănuiaţi să furaţi ceva? - Nu, doamnă, nici gând!
- Plănuiaţi să mă ucideţi în somn? - Poftim? Nu!
Doamnă Jones?
Ce femeie nebună!
- Încerci să-mi furi lucrurile?! - Nu.
Nu, doamnă Jones, de fapt voiam să vorbesc cu dvs.
- O să plecaţi cu toţii acum! - Doamnă...
... nu înţelegeţi.
Se întâmplă ceva în câteva state, în regiunea asta, nu e deloc sigur.
Plecaţi acum!
Doamnă Jones, putem discuta calm puţin?
Ascultaţi-mă puţin.
Vedeţi dumneavoastră, eu sunt profesor.
Doamnă Jones?
Doamne!
Alma, închide geamurile şi uşile!
Alma?!
Alma?
Jess?
Gata, aici. Stai!
Câţi ani crezi că are? Crezi că e copil?
E atât de mic!
Nu-i aşa că e tare casa?
Dacă ar fi a noastră, am putea s-o facem aşa de frumoasă...
Prinde-l din nou.
Salut, broscoiule.
Alma?
'Neaţa, Elliot. Parcă ai fi chiar aici.
Închide uşile şi geamurile, Alma.
De ce?
Doamna Jones tocmai a murit.
Închide geamurile.
Închide uşa, Jess!
- E totul închis? - Da.
Îmi pare rău, Alma.
Ce se întâmplă, Elliot?
Ce se întâmplă aici?
Acum iarba şi copacii ar putea face asta?
Era singură când s-a întâmplat.
Se pare că au devenit şi mai sensibile.
E prea periculos să ieşim, nu?
Da.
Ăsta e sfârşitul, nu?
- Mi-aş dori să fii aici. - Şi eu.
Îţi mai aminteşti de prima întâlnire?
Erai atât de tăcută.
Mi-ai cumpărat inelul pentru emoţii.
S-a transformat în mov când l-ai pus pe deget.
Apoi ai spus, "asta înseamnă că eşti îndrăgostită".
Te-am făcut să vorbeşti, nu?
Apoi am verificat tabelul acela de pe hârtie
şi s-a dovedit că mov însemna că sunt excitată.
- Ţi-a plăcut la nebunie. - Habar n-aveam.
Al tău era albastru.
- Împăcat, nu? - Da.
Ce culoare era pentru dragoste?
- Nu mai ţin minte. - Nici eu.
Elliot...
Da?
Voiam să mă asigur că eşti acolo.
Nu-i corect să se termine aşa. Dacă e să murim, vreau să fiu cu tine.
Vreau să fiu cu tine, şi o să vin să fiu cu tine.
Elliot, nu!
Cred că evenimentul s-a terminat înainte să ieşim afară.
Trei luni mai târziu
Am găsit agrafa!
Nu cred că vrei să întârzii în prima zi în care sunt deschise şcolile.
Stai aşa!
O să pun asta aici. Da?
Eşti bine?
Da, mătuşă Alma. Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Vin să te iau după ce termini cu şcoala, da?
Pa!
După cum ştie toată lumea deja,
urme ale neurotoxinei au fost găsite în unele plante şi copaci.
Majoritatea specialiştilor în mediul înconjurător
cred că acest eveniment e ca mareea roşie din ocean,
dar în loc de alge care omoară peşti,
asta s-a întâmplat pe uscat.
Plantele şi copacii nu se pot mişca atunci când se simt ameninţaţi,
la fel ca alte specii.
Au o singură opţiune, şi anume de a-şi evolua în mod rapid chimia.
Kay din Mississippi vrea să ştie de ce a început atât de brusc
într-o marţi la 8:38 şi s-a terminat atât de brusc
la 9:27 în dimineaţa următoare.
Kay, să fiu sincer,
acesta a fost un act al naturii şi nu-l vom înţelege niciodată în totalitate.
Domnule doctor, au fost şi multe speculaţii
legate de motivul pentru care asta s-a întâmplat doar în nord-est.
Cum vă explicaţi asta?
Eu cred, şi asta e doar părerea mea,
că ăsta a fost preludiul, un avertisment,
ca prima pată a unei iritaţii.
Noi am devenit o ameninţare pentru această planetă.
Nu cred că mă poate contrazice cineva.
- Iar ăsta e un avertisment. - Un avertisment?
Cred că scepticii ar fi crezut asta dacă s-ar fi întâmplat oriunde altundeva.
De-asta majoritatea cred că autorităţile au fost de vină.
Dacă s-ar fi întâmplat altundeva, oriunde altundeva,
am putea crede cu toţii ceea ce spuneţi.
Ar trebui să-mi aduc bicicleta acasă înainte de-a merge la servici.
Vii la petrecerea Nadiei diseară?
Ar trebui să-mi aduc bicicleta acasă înainte de-a merge la servici.
La naiba, ce m-a speriat.
Ar trebui să-mi aduc bicicleta acasă.
Ce?
Doamne...
Bicicleta mea...
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Sincronizarea Blu-ray: PoLL11 @ www.titrări.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player