Dragul meu,
Sunt sigură că îmi pierd din nou mintile.
Cred că nu vom mai putea trece peste aceste momente oribile.
si că n-o să-mi mai revin, de data asta.
Am inceput să aud voci
si nu mă mai pot concentra.
Asa că fac acum cel mai bun lucru în situatia asta.
Mi-ai dăruit cea mai mare fericire posibilă.
Ai fost, în toate sensurile, tot ce poate exista mai bun.
Stiu că îti irosesc viata
si că fără mine ai putea să muncesti.
si că o vei face.
Stiu.
Vezi, nici nu pot scrie cum trebuie acest lucru.
Vreau să spun că îti datorez toată fericirea din viata mea.
Ai fost pe deplin răbdător cu mine.
si uimitor de bun.
Totul m-a părăsit, în afara
certitudinii bunătătii tale.
Nu mai pot continua să-ti irosesc viata.
Nu cred că doi oameni puteau fi mai fericiti decât am fost noi.
Virginia.
resincronizare CODYBOSS1969
O r e l e
- Bună dimineata, domnule doctor. - Domnule Woolf.
Lucrurile s-au înrăutătit, cred. - Înteleg.
Încerc să le mentin asa. Rămâne pe vineri, atunci.
Bună dimineata, Leonard.
Bună dimineata, Virginia.
Cum a fost somnul?
Lipsit de evenimente.
- Migrene? - Nu, fără migrene.
Doctorul părea multumit.
- Asta e tot, pentru dimineata asta? - Da.
Un tânăr si-a trimis manuscrisul.
Am găsit trei erori factuale
si două de gramatică,
si încă n-am ajuns la pagina 4.
Ai luat micul dejun?
Da.
Mincinoaso.
Virginia, nu eu insist,
ci doctorii.
Am s-o trimit pe Nelly să-ti aducă niste fructe.
Bine... Atunci, o să luăm prânzul.
Un prânz normal, sot si sotie, asezati împreună…
cu supă... desert si tot restul.
Cu forta, dacă trebuie.
Leonard, cred că am găsit prima frază.
Începe lucrul, atunci.
După aceea trebuie să mănânci.
"Doamna Dalloway spuse
că ar cumpăra ea florile."
"Doamna Dalloway spuse că ar cumpăra ea florile."
Sally, cred că am să cumpăr eu florile.
Cum?
Ce flori? La naiba.
N-ai să ajungi băiat mare dacă nu mănânci dimineata.
Tu ai să fii frătiorul cel mare, e un lucru important.
La multi ani.
Bună dimineata, iubito!
Of, Dan...
Trandafiri, de ziua ta...
ai făcut prea mult, zău.
Acum că ai venit, poate o să mănânce.
E ziua ta, nu trebuia să-mi cumperi flori.
- Păi, tu dormeai. - Ei si?
Ne-am gândit că ar fi mai bine să te mai lăsăm să dormi putin.
Bună dimineata, gândăcel.
Trebuie să te odihnesti, Laura. Mai ai doar patru luni.
Lasă. Mă simt bine, sunt doar putin obosită.
I-am spus că trebuie să mănânce tot la micul dejun.
E-adevărat.
Ce zi frumoasă.
Ce faceti azi?
Avem noi niste planuri, nu-i asa?
Ce planuri?
Nu ar mai fi o petrecere
dacă ti-am spune toate amănuntele, nu-i asa?
Mai bine nu mai pun întrebări, nu?
E târziu, trebuie să plec.
Îti doresc o zi bună.
Si tie la fel.
Dan, la multi ani.
Multumesc.
Trebuie să termini de mâncat.
Am să fac un tort.
Asta am să fac.
O să fac un tort pentru ziua lui tata.
Mami, pot să ajut si eu?
Pot să te ajut să faci tortul?
Sigur că poti, micutule.
N-as face nimic fără tine.
Păi sigur că trebuie să vii.
Bineînteles!
De la început am vrut să vii. Si eu si ceilalti invitati.
Nu stiu. În jur de saizeci.
Păi, ar însemna foarte mult
întregul eveniment.
Măcar asta să fac pentru el. O cină în semn de multumire.
Ai făcut deja asa de multe pentru el.
O iau ca pe o confirmare.
- Sunt încântată. - O, Doamne.
- Perfect. - Dacă nu vine nimeni?
Clarissa Vaughan la telefon.
Confirm comanda unui taxi care o să mă ia pe mine mai întâi.
- Bună, Clarissa. - Bună, Brenda.
Vom merge apoi pe strada Hudson nr. 679, intre a 9-a si a 14-a.
Iar apoi mă duceti în centru si asteptati acolo ...
până la 7.
Flori!
Ce dimineată minunată!
Bună, Clarissa.
Ce faci?
Dau o petrecere.
Prietenul meu, Richard, a câstigat Carrouthers.
E grozav.
Dacă as sti si ce înseamnă.
E un premiu de poezie
pentru întreaga carieră.
E premiul cel mai prestigios.
Cea mai înaltă distinctie pentru un poet.
O, foarte bine. Deci, ce flori iei? Crinii sunt ideali.
Nu, e prea morbid.
Hortensiile mai degraba, cred.
Si...
o să iau câteva găletuse de trandafiri.
Si...
pe astea cred că le iau acum.
Rodney.
Multumesc.
Am încercat să citesc romanul lui Richard.
Chiar?
A, da, stiu.
Nu este usor.
Stiu. Dar i-a luat zece ani să-l scrie.
Poate că-ti trebuie încă zece să-l citesti.
- E vorba de tine, nu-i asa? - Poftim?
În roman, tu esti personajul feminin.
A, înteleg.
Da, într-un fel.
Adică, s-ar putea spune si asa.
Richard e scriitor, asta face el...
Când scrie, foloseste fapte reale.
Mda.
Acum zece ani eram studenti, asta e adevărat.
- Iar apoi a mai schimbat lucrurile. - O, sigur.
Nu într-un sens rău.
E mai mult...
viziunea lui asupra lor.
Toată viata unei femei
încăpând într-o singură zi.
Una singură.
Si în acea zi,
e cuprinsă întreaga ei viată.
Uite ce ne trebuie...
Doamnă Dalloway!
- Tu esti! - Da!
Eu sunt... Eu sunt.
Intră.
O, Richard, e o dimineată splendidă!
Să lăsăm un pic de lumină aici.
Tot dimineată e?
Da.
Oare am murit?
Bună dimineata, draga mea.
Ai avut vizitatori?
Da.
Mai sunt aici?
Nu, au plecat.
- Cum arătau?
Astăzi? Ca un foc întunecat.
Luminosi si intunecati în acelasi timp.
Unul din ei semăna cu o meduză electrică.
Cânta.
Cred că pe greceste.
Ceremonia e la ora 17.
O să tii minte?
Si apoi
petrecerea, imediat după.
Ti-au adus micul dejun, nu-i asa?
Ce întrebare. Sigur.
Richard, l-ai mâncat?
Îl vezi pe undeva?
E aici?
Vezi tu micul dejun pe undeva?
Nu, nu-l văd.
Atunci probabil că l-am mâncat, nu?
Presupun.
Are importantă?
Bineînteles că are.
Stii ce spun doctorii.
Ai uitat să iei pastilele azi?
Nu pot suporta asta.
Ce anume?
Să arăt curajos si mândru
în fata tuturor.
Dragul meu, nu e un rol de teatru.
Sigur că este! Am luat premiul pentru rolul meu.
Aiurea.
Am luat premiu pentru că am sida si pentru că înnebunesc
si sunt foarte curajos!
L-am luat pentru că am dus-o până aici. - Nu e adevărat!
…pentru supravietuire! - Nu-i adevărat!
pentru asta l-am câstigat.
Crezi că mi l-ar fi dat dacă eram sănătos?
Da, chiar cred!
E aici pe undeva?
Ce?
Premiul.
As vrea să mă uit la el.
Nu, nu l-ai primit încă.
Abia diseară.
Esti sigură?
Îmi amintesc perfect ceremonia.
Parcă am căzut in afara timpului.
Richard.
Richard...
E o petrecere.
O petrecere, atâta tot.
La care vin numai oameni care te respectă si te admiră.
Ha, o petrecere cam mică, nu?
O petrecere selectă.
Sunt prietenii tăi.
Credeam că mi-am pierdut toti prietenii.
Credeam că i-am exasperat pe toti.
- Doamne. - O, doamna Dalloway,
cea care dă mereu petreceri
ca să acopere tăcerea.
Richard,
n-ai nimic de făcut, trebuie doar să vii
si să stai pe canapea.
Iar eu o să fiu acolo.
E vorba de grup de oameni
care vor să-ti spună că opera ta rămâne vesnic vie.
Chiar asa? Opera mea va rămâne vie?
Nu pot trece prin asta, Clarissa.
De ce spui asta?
Nu pot.
De ce?
Pentru că am vrut doar să fiu un scriitor.
Si?
Am vrut să scriu despre tot.
Tot ce se întâmplă într-o clipă.
Despre cum arată florile când le tii în brate,
Despre prosopul ăsta, cum miroase, textura lui...
tesătura.
Despre toate sentimentele noastre, ale tale si-ale mele.
Despre povestea lor.
Cine eram cândva.
Despre tot ce există pe lume.
Despre toate, amestecate.
Asa cum sunt toate amestecate acum.
Si am esuat.
Am esuat.
Indiferent cu ce începi, iti rămâne mereu asa de putin.
Să mori cu mândrie
si stupiditate.
Vrem totul, nu-i asa?
Presupun că da.
M-ai sărutat pe o plajă.
Da.
Îti amintesti?
În urmă cu câti ani? Sigur că-mi amintesc.
Ce-ai dorit
atunci?
Vino mai aproape.
Sunt aici.
Vino mai aproape, te rog.
Ia-mă de mână.
Te-ai supăra dacă...
Dacă nu ai veni la petrecere?
…te-ai supăra dacă as muri?
Dacă ai muri?
Pentru cine e petrecerea asta?
Cum pentru cine e?
De ce întrebi? Ce încerci să spui?
Nu încerc nimic...
Spun.
Cred că mă mentin în viată doar ca să te multumesc pe tine.
Ei bine... asta facem toti.
Asta fac oamenii. Rămân în viată unul pentru celălalt.
Ti-au spus si doctorii. Nu e obligatoriu să mori.
Doar ti-au spus-o. Poti trăi asa ani de zile.
Tocmai.
Nu accept.
Nu accept ce spui.
Depinde de tine?
De cât timp tot faci acelasi lucru?
De câti ani
faci curătenie în apartamentul ăsta?
Cu viata ta cum rămâne?
Cum rămâne cu Sally?
După ce mor
o să trebuiască să te gândesti si la tine.
Să văd ce-ai să faci atunci.
Richard,
ar fi minunat dacă ai veni la petrecere,
dacă te-ai simti destul de bine.
Am să prepar chestia aia de crabi…
Nu că asta ar avea vreo importantă pentru tine...
Sigur că are importantă. Ador chestia de crabi.
Clarissa!
Da...
Mă intorc la 15:30.
si o să te ajut să te îmbraci.
Minunat.
La 15:30.
Minunat...
Se întâmpla chiar în acea zi.
Tocmai în ziua aceea
soarta ei îi devine clară.
Scuzati-mă, doamnă Woolf,
dl Woolf a zis că trebuie să vin să stăm de vorbă.
Sunt gata imediat, Nelly. Asteaptă-mă în bucătărie.
Păi se întâmplă că
spune că vrea ceva si apoi nu mai vrea!
Dar nu vrea niciodată, nu?
Nu vrea niciodată nimic!
Dar când vrea ceva neapărat,
atunci stii sigur.
Ce n-as fi dat să fiu acolo.
Stai să vezi.
Când te uiti asa la ea.
I-am spus: doamnă...
Da, Nelly, spune-mi, cu ce te pot ajuta?
E vorba... de masa de prânz.
A trebuit să hotărăsc singură.
Înteleg.
Ai ales să faci plăcintă...
Am ales plăcintă de miel.
Pare ceva potrivit.
Erati asa de ocupată cu scrisul,
si n-am avut nici o îndrumare.
Îti amintesti că vine sora mea
cu copii, la ora 16?
Da, doamnă. Nu am uitat.
Vom servi ceai chinezesc, cred.
Si ghimbir.
Ghimbir, doamnă?
Vreau să le ofer copiilor o tratatie specială.
Pentru ghimbir trebuie mers tocmai la Londra, doamnă.
Încă n-am terminat cu asta si trebuie preparat si restul prânzului.
Cu trenul de 12:30, Nelly, ajungi la Londra la 13 si un pic.
Dacă te întorci cu trenul de 14:30, ajungi în Richmond putin după 15,00.
Am calculat gresit?
Nu.
Atunci, te mai retine ceva, Nelly?
Nu văd ceva mai atrăgător ca un drum până la Londra.
Bună dimineata, doamnă Woolf.
Bună dimineata.
N-ar trebui să mai publicăm autori noi.
Trebuie să-ti spun că am găsit zece greseli la prima lectură.
Mai multe cuvinte scrise gresit decât corect.
"Pasandale era o casă de bătruni..."
din care nimuni nu întors."
Oare scrisul prost conduce de la sine la o gramatică gresită?
Dacă nu te superi, mă gândeam să ies la o plimbare.
Departe?
Nu, doar să iau aer.
Du-te, atunci.
Dacă m-as putea plimba dimineata, as fi un om fericit.
Ea va muri.
Va muri.
Asta o să se întâmple. Da.
Se va sinucide.
Se va sinucide dintr-un motiv care pare neînsemnat.
Să vedem.
Trebuie unsă tava, mama.
Stiu, am uns deja tava, micutule. Până si mama stie asta.
Uite ce ne trebuie.
Făina.
Un bol.
O sită.
Mami, mă lasi pe mine?
Să cerni făina?
Da.
Sigur, poti s-o cerni tu, iubitule, dacă asta te face fericit.
Nu-i asa ca e frumos?
Nu-i asa că seamănă cu zăpada?
Bine. Acum,
următorul lucru pe care te voi învăta să-l faci
e cum să cântăresti cestile.
Mami, nu e asa greu.
Nu, stiu că nu e greu. Numai că vreau
să facem un tort pentru tata.
Pentru că este ziua lui?
Exact.
Îi facem tortul ca să-i arătăm că-l iubim.
Altfel n-o să stie că-l iubim?
Exact.
Am luat totul!
Trebuie să mă întorc iar acolo.
Doamne, ce harababură!
De ce trebuie să vorbească lumea despre spălatul hainelor?
Ce e de vorbit despre asta?
Ti-am adus niste flori.
Unde esti?
Aici.
Mă înlocuieste cineva la lucru. Stau cu tine toată noaptea.
Te simti bine?
Sigur.
Bănuiesc că l-ai vazut pe Richard.
Da.
A, bineînteles...
Pariez că a spus: "Apropo, iubito, pot lipsi de la petrecere?"
Nu-ti face griji, el apare întotdeauna.
Sigur.
Până la urmă.
Cum adică?
Să piardă Richard o ocazie de a vorbi despre opera lui?
Nu prea cred. Apare el.
Ai făcut schema asezării la mese?
Da.
Nu pot să cred. Louis Walters? Vine si Louis?
Louis al lui Richard?
Da.
L-ai asezat lângă mine.
De ce trebuie să stau tot timpul lângă "fosti"...?
E vreo aluzie, draga mea?
N-ar trebui ca fostii să aibă o masă a lor
unde pot agoniza statutul de fosti împreună?
Am plecat.
Încearcă să nu lesini de entuziasm.
Clarissa, o să fie minunat.
Multumesc.
Cu plăcere.
De ce e totul anapoda?
N-a iesit!
La naiba.
N-a iesit...
Bună, Scott.
Bună ziua, dnă Barlow.
Mami, e cineva la usă!
Alo?
Laura?
- Bună, Laura, te deranjez?
Sigur că nu, intră.
Te simti bine?
A, sigur!
Bună, Richie.
Stai jos, am cafeaua făcută.
Vrei?
Te rog.
Ia uite, ai făcut un tort.
Stiu...
Nu mi-a iesit.
Am crezut că o să iasă.
Că va iesi ceva mai bun decât chestia aia.
Laura, nu înteleg de ce ti se pare asa de greu.
Nu mă pricep.
- Oricine poate face un tort. E usor. - Stiu.
Pariez că nu ai uns tava cu untură.
Am uns-o.
Bine.
Stii… tu ai alte calităti.
Iar Dan te iubeste asa de mult, nici n-o să bage de seamă.
Orice ai face, el va spune că e minunat.
Asta-i adevărul.
Ray are o zi de nastere?
Bineînteles.
Când e?
În septembrie.
Mergem la clubul de golf.
Mereu mergem la clubul de golf.
Bem martini si ne petrecem ziua cu alti 50 de oameni.
Ray are multi prieteni.
Asa e.
Amândoi aveti multi prieteni.
Sunteti făcuti pentru asta.
Ray ce mai face? Nu l-am văzut de mult.
Ray e bine.
Bărbatii nostri au acum ceva deosebit, nu-i asa?
Da, poti s-o mai spui o dată.
S-au întors din război.
- Meritau, nu? - Ce să merite?
Nu stiu... pe noi, presupun. Toate astea.
Citesti o carte?
În asta despre ce e vorba?
E despre... o femeie uimitor de...
Vezi, ea e gazdă si e nemaipomenit de încrezătoare.
Urmează să dea o petrecere. Si, probabil pentru că e
asa de încrezătoare…, toată lumea crede că se simte bine.
Dar nu e asa.
Ei bine?
Kitty, ce este? S-a întâmplat ceva rău?
Trebuie să merg la spital pentru câteva zile.
Kitty...
Am un fel de nodul la uter si
trebuie să vadă despre ce e vorba.
Când?
În după-amiaza asta.
Am să te rog să-mi hrănesti câinele.
Bineînteles.
Asta ai venit să mă rogi?
Ce spun doctorii, mai exact?
Că probabil din cauza asta
nu am rămas însărcinată până acum.
Vezi tu...
De fapt… stii,
am fost foarte fericită cu Ray.
Si acum se decoperă un motiv
pentru care nu pot să am copii.
Esti norocoasă, Laura.
Nu cred că te poti numi femeie până ce nu devii mamă.
Ironia e că
toată viata am putut să fac orice.
Chiar orice,
cu exceptia singurului lucru pe care îl doream.
Asta-i tot.
Măcar, acum, te vei ocupa de asta.
Asa e.
Nu mă îngrijorez. De ce să mă îngrijorez?
Nu, acum nu mai depinde de tine.
Tocmai asta e...
Depinde de un doctor pe care nici măcar nu-l cunosc!
Un chirurg care probabil bea mai mult decât Ray.
O, Kitty...
Doamne, sunt asa de îngrijorată pentru Ray.
- Vino aici. - Mă simt bine, zău.
Stiu. Stiu.
Sunt îngrijorată pentru Ray, nu e obisnuit cu chestii din astea.
Lasă. Uită-l pe Ray.
Esti drăgută.
Stii ce ai de făcut, nu?
Îi dai de mâncare ziua si mai verifici dacă are apă.
Dimineata o să-l hrănească Ray.
Kitty, nu te-ai supărat?
Poftim?
Să mă supar, de ce?
Vrei să te duc eu cu masina?
Cred că ar fi mai bine să mă duc singură.
Kitty, o să fie totul bine.
Sigur că da.
La revedere.
Ce este? Ce doresti?
Domnule Woolf, a venit dna Bell.
Nu vine până la ora 16.
Dar ce pot să fac,
e deja aici!
Semeni perfect cu un îngeras.
Nu le da voie băietilor să râdă de tine.
Zboară.
Virginia!
Leonard crede că e sfârsitul civilizatiei
dacă inviti oamenii la ora 4
si ei apar la 2 si jumătate.
O, Doamne.
Barbarilor...
Am terminat prânzul mai repede decât am crezut.
A trebuit s-o trimit pe Nelly la Londra, după ghimbir.
Of, Virginia.
Atât de mult te sperie servitorii?
Haide.
Si cum te mai simti, surioară?
Sincer, a fost ridicol la Londra.
Ridicol? Cum asa?
Esti ocupat tot timpul.
De ce e ridicol să fii ocupat?
Te-as fi invitat la petrecerea noastră, dar
stiam că n-ai să vii.
Adevărat? De unde stiai asta?
Credeam că nu te mai întorci în oras.
Asta pentru că nu mă mai întrebi.
Nu ti-e interzis să vii?
Nu urmezi sfaturile doctorilor?
O, doctorii...
Nu esti sub supravegherea lor?
A victorienilor ăstora dispretuitori, nu.
Atunci, ce vrei să spui? Te simti mai bine?
Aerul de tară te-a întărit?
Vreau să spun, Vanessa, că până si nebunii vor să fie întrebati ce vor.
Nessa! Nessa, Nessa!
Hei, neastâmpăratilor.
Ce aveti acolo?
- Ce-ati găsit? - Am găsit o pasăre.
Zău? Unde ati găsit-o?
Cred că a căzut dintr-un copac.
O, Doamne. Uită-te la ea!
Poate reuseste s-o salveze.
S-o salveze?
Cred că trebuie să ai grijă, Quentin.
Vine un moment când mori, si poate că el a venit acum pentru pasăre.
Să adunăm niste iarbă pentru un mormânt.
O, Julian.
Zic si eu, măcar să aibă un loc unde să moară.
Vino, Nessa, să facem un mormânt!
Nessa, haide!
Bine, vin. Asteptati-mă si pe mine!
Angelica, rămâi aici. Să nu pleci.
Fugiti prea repede.
Crezi că ei i-ar plăcea trandafirii?
Este o ea?
Da, femela e mai mare
si mai putin colorată.
Ce se întâmplă când murim?
Ce se întâmplă?
Ne întoarcem în locul de unde am venit.
Eu nu-mi aduc aminte de unde am venit.
Nici eu.
E foarte mică.
Da, asa se întâmplă atunci.
Părem mai mici.
Dar e foarte linistită.
Gata? Ati terminat?
S-au încheiat funeraliile păsării?
Da.
N-o să ni se refuze ceaiul dacă am venit mai repede, nu?
Nu, bineînteles că nu.
Haideti copii, haideti, mergem să luăm ceaiul.
Hei, gândăcel, am o idee.
O să facem un alt tort.
Vom face unul mai bun.
Ce s-a întâmplat cu primul?
Si după aceea, cred că ar trebui să iesim.
Da?
Clarissa? Sunt Louis.
- Louis Waters. - Louis?
Doamne, ai ajuns mai devreme.
Te deranjează? E în regulă?
Cum să mă deranjeze?
- Sunt încântată! - Hei, bună!
Am impresia că te întrerup.
- Nu, de ce? - Păi, stiam...
stiu că ceremonia e la ora 17,
dar am avut un avion dimineată.
Richard va fi încântat.
Va fi încântat să te vadă.
- Crezi? - Sigur că da!
Dar ce tot facem? Ar trebui să intrăm.
Te simti bine?
Da. N-am nimic.
- Petrecerea e de vină. - A, exact...
- O, arată nemaipomenit. - Multumesc.
- Încă mai esti cu...? - Da, sunt.
Sunt încă cu ea. De zece ani.
- E o nebunie. - De ce e o nebunie?
Fără motiv, am zis asa. Bei ceva?
- Un pahar cu apă. - Bine.
Esti tot editoare?
- A, sigur. - La aceeasi editură?
Cum mai e San Francisco?
E genul ăla de oras pe care ti-l laudă toti.
Richard credea că esti fericit acolo.
Minunat. Acum boala îl face vizionar.
Trebuie să te pregătesti, Louis. E foarte schimbat.
- Am citit cartea. - O, Doamne.
Exact! Credeam că trebuie să schimbi mai mult decât numele oamenilor.
- Păi... - N-ar fi trebuit să fie fictiune?
Până si numele străzii pe care locuiesti tu e acelasi.
- Nu sunt eu personajul. - Zău?
Stii cum e Richard. E o fantezie.
Un capitol întreg despre cum se gândeste ea să cumpere ojă
si după 50 de pagini, nu mai cumpără.
Si tot asa, o vesnicie fără să se întâmple nimic,
si la urmă, fără nici un motiv, brusc, ea se sinucide.
Mama lui se sinucide.
Da, stiu, mama lui, dar tot fără motiv.
- Păi... - Din senin!
Stiu că e o carte grea, dar mie mi-a plăcut. Stiu.
Un singur lucru mă întristează.
Ce anume? Ce te întristează?
Că n-a scris mai mult despre tine.
Esti amabilă.
M-am intors în Walleaf.
- Serios? - Într-o bună zi. Nu ti-am spus?
Nu, dar ne vedem asa de rar.
Îti amintesti casa... E încă acolo.
Cred că esti curajos.
Curajos? De ce?
Să ai puterea de a vizita... De fapt, să constientizezi
faptul că am pierdut pentru totdeauna acele sentimente.
- La dracu. - Clarissa?
Nu stiu ce e cu mine. Îmi pare rău.
Sunt într-o dispozitie ciudată.
Scuză-mă, e nepoliticos din partea mea.
Parcă mă destram...
- Nu trebuia să vin. - Nu, nu e vina ta!
Am un fel de presimtire, întelegi?
Probabil că sunt doar emotiile petrecerii.
Stii... să nu fiu o gazdă rea...
Clarissa, ce se întâmplă?
- Dumnezeule! - Ce este?
- Vrei să plec? - Nu, nu pleca!
Explică-mi de ce se-ntâmplă asta.
Nu.
Nu mă atinge...
Mai bine nu.
E prea mult, stii. Tu vii de la San Francisco
iar eu îl îngrijesc pe Richard de ani de zile.
Si în tot timpul acesta mi-am tinut firea.
Fără probleme. - Stiu.
Într-o dimineată, la Walleaf, erai si tu acolo,
eram toti acolo,
m-am culcat cu el, si am iesit pe verandă.
A venit după mine si mi-a pus mâna pe umăr.
"Bună dimineata, dnă Dalloway."
Si de-atunci, am rămas asa.
Ai rămas asa?
Cu numele ăsta, vreau să zic.
Si acum apari tu, te văd intrând aici,
nu te-am mai văzut de... uită-te la tine…
În sfârsit, nu contează.
El a trăit cu tine. Cu tine a locuit.
Eu l-am avut o vară.
În ziua în care l-am părăsit,
m-am urcat în tren si am străbătut Europa.
Pentru prima oară m-am simtit liber, după ani de zile.
Ei, povesteste-mi despre San Francisco.
Ce să-ti spun?
Li se predă actorie unor idioti.
Nu pot fi toti idioti.
Nu. De fapt, n-ar trebui să-ti spun, dar...
M-am îndrăgostit.
- Serios? - Da.
- De un student. - De un student?
Exact. Stiu, te întrebi
dacă mai pot rezista la atâta intensitate si certuri,
usi trântite...
Dar stii cum este.
Te simti mai bine?
Un pic.
Multumesc.
Crezi că sunt ridicol?
Ridicol?
Si norocos.
Te voi lăsa la doamna Latch.
Am ceva de făcut.
Mamă, nu vreau să merg.
Trebuie, îmi pare rău. Am ceva de rezolvat
înainte să vină tăticul acasă.
Bună ziua.
Bună ziua, dnă Latch. Băiatul meu nu se simte prea bine.
Mama, nu vreau să rămân aici.
Trebuie să plec, scumpule.
Mama ta are treburi.
Intră. Am făcut prăjituri.
Scumpule,
trebuie să fii curajos acum.
Nu vă faceti griji. Totul o să fie bine.
Scumpule.
Haide, haide, dragule.
- Mama! - Încetează.
- Mama. - Potoleste-te.
Mama! Mama! Mama!
Mama! Mama, nu!
Servim micul dejun între orele 7 si 11
iar room service-ul functionează non-stop.
Multumesc, doamnă.
Mai doriti ceva?
Da.
Nu... Să nu fiu deranjată.
"Oare avea importantă? se întrebă ea, mergând spre strada Bond...
"... avea importantă că viata ei va înceta complet?
Toate acestea vor continua
fără ea...
Respingea lucrul acesta?
Sau se consola gândindu-se
că moartea pune capăt la tot în mod absolut?
Este posibil să mori.
Este posibil... să mori."
Era o haină foarte dragută pentru Angelica la "Harrods",
dar nimic pentru băieti. E nedrept. De ce să fie Angelica avantajată?
Virginia?
Virginia!
La ce te gândesti?
Esti aici cu noi?
Mătusa ta este foarte norocoasă, Angelica.
Are două vieti.
Viata pe care o trăieste
si viata din cartea pe care o scrie.
Asta o face foarte norocoasă.
La ce vă gândeati?
Vroiam să-mi omor eroina.
Dar
m-am răzgândit.
Nu pot...
Va trebui să omor pe altcineva, în schimb.
Sunt gata.
A fost o vizită minunată.
Mi-a plăcut mult.
Trebuie să pleci deja?
As vrea să nu pleci.
Ultimul lucru pe care l-ai dori e gălăgia noastră.
Băietii mei stângaci si neastâmpărati.
- Spuneti la revedere, băieti. - La revedere!
- Te întorci la Walt? - În seara asta.
Particip la o cină nesuferită
pentru care nici măcar tu nu m-ai invidia, Virginia.
Însă te invidiez.
Spune ceva, Nessa, nu-i asa că arăt mai bine?
Da, Virginia, arăti mai bine...
Crezi...
Crezi că am să pot evada într-o zi?
Într-o zi...
- Nessa. - Să mergem, Nessa!
Haide, Angelica, trebuie să plecăm.
Haide. - La revedere.
La revedere, micuto.
Angelica, trenul.
O să pierdem trenul.
Haideti, grăbiti-vă.
Haide, haide. Vreau acasă.
Am stat prea mult, o să pierdem trenul.
Stati lângă mine.
Scuză-mă, stiu.
Am încercat să vin mai repede. Am încercat, nu începe!
Stiu, esti teribil de ocupată, pentru că
e petrecerea ta...
Julia...
ce-ai mai făcut?
Totul e bine.
Vino aici.
Ce mai faci tu?
Păi, învăt, mamă.
Ce fac, aranjez scaunele?
Nu, mai întâi stergem masa. O s-o punem în dormitor.
M-am întâlnit cu Louis Waters.
- Da? Unde? - Pe stradă.
Sunt toti aici, nu-i asa? Toate fantomele.
Toate fantomele vin la petrecere.
E... atât de ciudat.
Cum, nu-ti dai seama?
N-ai observat că Louis Waters e ciudat?
Am observat că e trist.
Mama, toti prietenii tăi sunt tristi.
Ai plâns. Ce s-a întâmplat?
Toată ziua mă uit în jur si mă gândesc:
dau o petrecere.
Nu vreau decât să dau o petrecere, atâta tot.
Si?
Stiu de ce o face. O face intentionat.
- A, despre Richard e vorba... - Bineînteles.
A făcut ceva azi dimineată.
Mi-a aruncat privirea aceea…
Ce privire?
Aceea care înseamnă:
Viata ta e neinsemnată.
Esti atât de
neînsemnată...
Doar pentru treburi zilnice, drumuri, petreceri, detalii...
Asta vrea să spună.
Mamă, contează numai dacă si tu crezi că e adevărat.
Ei bine? Asa crezi? Spune-mi.
Când sunt cu el, simt că…
da, că trăiesc…
iar când nu sunt cu el,
da, totul pare cam...
aiurea.
Nu mă refere la tine, fireste. Doamne!
În afară de tine.
La toti ceilalti.
Si la Sally?
La toti.
Un fals confort.
Pentru că...
Dacă mă întrebi "Când ai fost fericită?" - Mamă...
"Spune-mi, care-i clipa în care ai fost cea mai fericită?"
Stiu! Stiu, a fost cu ani în urmă.
Da.
De fapt, ce spui tu e că
ai fost cândva tânără.
Îmi amintesc o dimineată…
mă trezisem în zori,
simteam că am atâtea posibilităti în fata mea.
Stii senzatia aceea?
Si îmi amintesc că mi-am spus:
"Iată, acesta e începutul fericirii."
"De aici începe."
"Si bineînteles că de-acum va fi si mai multă!"
Nu-mi dădeam seama
că nu era începutul.
Era chiar fericirea.
Era clipa.
Chiar atunci.
Bună seara, Nelly. Stii cumva unde e dna Woolf?
Credeam că stiti, domnule. Dna Woolf a iesit.
Pardon. Scuzati-mă.
Domnule Woolf, ce plăcere neasteptată.
Poate îmi spui totusi ce faci...?
- Ce fac? - Te-am căutat si nu erai acolo.
Lucrai în grădină si n-am vrut să te deranjez.
Mă deranjezi atunci când dispari.
Nu am dispărut.
- Am iesit la o plimbare. - La o plimbare?
Atâta tot? Doar o plimbare?
Virginia, să mergem acasă. Nelly pregăteste cina.
A avut deja o zi foarte grea. E datoria noastră să mâncăm cina.
Nu există o asemenea datorie.
- Virginia, ai o datorie fată de sănătatea ta. - Am suportat până acum îngrădirea.
- Am suportat închisoarea asta. - Virginia...
Sunt prizoniera doctorilor.
Orice as face, sunt prizoniera doctorilor care-mi spun care îmi sunt interesele.
- Ei îti cunosc interesele. - Nu le cunosc!
- Nu vorbesc în interesul meu! - Virginia, pot...
îmi dau seama cât e de dificil pentru o femeie cu...
- Cu ce? Cu ce? - Cu talentul tău să nu poată
hotărî singură ce e mai bine pentru ea.
Dar cine altcineva poate hotărî mai bine?
Boala ta are niste precedente!
Ai fost închisă sub supraveghere. Te-am adus în Richmond pentru că
ai anumite stări, dispozitii, lesinuri, auzi voci...
Te-am adus aici ca să prevenim daunelor ireparabile pe care ti le-ai produs.
Ai încercat să te sinucizi de două ori!
Trăiesc zilnic cu amenintarea asta.
Am luat... am luat presa si editura nu doar
de dragul de a avea o editură,
ci si pentru a avea o preocupare si un remediu.
Ca un fel de crosetat?
Am făcut-o pentru tine!
Ca să te insănătosesti.
A fost un lucru făcut din dragoste!
Dacă nu te-as cunoaste mai bine, as numi asta nerecunostintă.
Nerecunoscătoare, eu?
Îmi spui că sunt nerecunoscătoare?
Mi s-a furat viata.
Trăiesc într-un oras în care nu vreau să trăiesc.
Trăiesc o viată pe care nu vreau să o trăiesc.
Cum s-au întîmplat toate astea?
E timpul să ne mutăm înapoi la Londra.
Mi-e dor de Londra.
Mi-e dor de viata din Londra.
Asta nu esti tu, Virginia.
- E o latură a bolii tale. - E vocea mea.
- Nu e vocea ta. - E vocea mea, numai a mea!
- Nu, asta auzi... - Nu! Este a mea, este a mea!
Mor în orasul ăsta!
Dacă ai gândi limpede, Virginia ti-ai aminti că Londra te-a năruit.
Dacă as gândi limpede?
- Dacă as gândi limpede... - Te-am adus la Richmond pentru liniste.
Dacă as gîndi limpede, Leonard, ti-as spune
că mă lupt singură
în întuneric, într-un întuneric adânc, si că numai eu stiu,
numai eu îmi pot întelege boala.
Spui că trăiesti cu acea amenintare. Cu amenintarea mortii mele.
Leonard, si eu trăiesc cu ea.
Acesta e dreptul meu.
E dreptul oricărei fiinte umane.
Nu vreau anestezia sufocantă a acestei suburbii,
ci tumultul violent al capitalei, asta e alegerea mea.
Chiar si celui mai nenorocit, ultimului dintre pacienti i se permite
să aibă o opinie despre ceea ce i s-a prescris.
Prin asta îsi defineste umanitatea.
As fi dorit, pentru tine, Leonard, să pot fi fericită în linistea asta.
Dar dacă ar fi să aleg între Richmond si moarte...
Aleg moartea.
Foarte bine, atunci, la Londra.
Ne întoarcem la Londra.
Ti-e foame?
Mie mi-e putin foame…
Să mergem.
Nu-ti poti afla linistea evitând viata, Leonard.
Mamă. Mamă.
Hei, gândăcel, ce este?
- Bună dnă Latch, scuze pentru întârziere. - Nu-i nimic. Se simte bine.
- E fericit să vă vadă. - N-a fost chiar asa de rău, nu?
- V-ati tuns, deci? - Da, da...
- Vă stă bine. - Nu m-au tuns prea mult.
Ne-am distrat împreună.
Multumesc foarte mult.
N-a fost prea rău, nu-i asa?
N-am stat prea mult.
- Nu, nu ai stat mult. - Exact.
La un moment dat...
Nu stiu.
A fost un moment când am crezut că voi sta mai mult.
Dar m-am răzgândit.
Ce s-a întâmplat, scumpule?
Mama, te iubesc.
Si eu te iubesc, scumpule.
Ce s-a întâmplat?
Ce e?
Nu-ti face griji, totul e bine.
O să avem o petrecere grozavă.
I-am pregătit lui tata un tort asa de frumos.
Te iubesc, scumpule.
Tu esti iubitul meu.
Mamă. Mamă.
Richard, eu sunt.
Am venit mai devreme.
Ce naiba se întâmplă aici?
Richard!
Ce faci aici?
Ai venit mai devreme!
Ce se întâmplă?
- Ce faci? - Mi-a venit o idee minunată.
Trebuia să fac lumină.
Să las să intre niste lumină.
Richard, ce faci?
Mi-a venit o idee extraordinară.
Am combinat nebunia cu magia ca să rezolv o ghicitoare,
până ce am găsit niste coincidente.
Richard...
Nu te apropia de mine!
Si mi s-a părut că e nevoie de mai multă lumină.
Ce părere ai?
Am descoperit toate ferestrele.
Bine, Richard, fă-mi un simplu serviciu.
Vino si asează-te aici.
Nu cred că am să ajung la petrecere diseară.
Petrecerea...
Nu trebuie să mergi la petrecere.
Nu trebuie să faci nimic din ce nu vrei să faci.
Faci cum vrei tu!
Dar tot trebuie să infrunt orele, nu-i asa?
Adică, orele de după petrecere
si orele de după acele ore.
Ai si zile mai bune.
Stii doar, nu?
Nu chiar...
E drăgut că spui asta, dar
nu e chiar adevărat.
Sunt aici?
Cine?
Vocile.
O, da, vocile sunt mereu aici.
Iar acum auzi vocile, nu?
Nu, nu, nu...
Dnă Dalloway, te aud pe tine.
Am rămas în viată pentru tine,
dar acum trebuie să mă lasi să plec.
Richard... eu...
Nu, stai, stai. Stai.
Spune-mi o poveste.
Despre ce?
Povesteste-mi ce-ai făcut azi.
Eu... m-am trezit...
Da?
Si... am iesit...
Si am fost să cumpăr flori...
la fel ca dna Dalloway în carte, stii.
Da.
Si era o dimineată minunată.
Da?
Da, era asa de frumoasă,
asa de plină de prospetime.
Plină de prospetime?
Da.
Ca o... ca o dimineată pe plajă?
O, da.
Ca dimineata aceea?
Da.
Ca dimineata aceea
când ai iesit din casa aceea veche, si aveai 18 ani
si eu aveam aproape 19.
Da.
Aveam 19 ani
si nu văzusem niciodată ceva mai frumos până atunci.
Ai iesit pe usa verandei, dis-de-dimineată, încă somnoroasă.
Nu e straniu?
Cea mai obisnuită dimineată din viata oricui.
Mă tem că n-am să pot veni la petrecere, Clarissa.
Petrecerea…
nu contează.
Ai fost atat de bună cu mine, doamnă Dalloway.
Te iubesc.
Nu cred că doi oameni puteau fi mai fericiti decât am fost noi doi.
La multi ani!
La multi ani, dragul meu.
E perfect, pur si simplu perfect.
Da?
Sigur.
Cred că ati muncit toată ziua.
Asta am făcut, nu, gândăcel? Am pregătit toată ziua.
Pur si simplu fantastic.
E ceea ce mi-am dorit mereu.
Într-o zi, Richie, am să-ti spun...
am să-ti spun cum a fost totul.
Nu.
Dar vreau s-o fac.
Vreau să-i spun povestea.
Uite ce s-a întâmplat. Când eram în război,
acolo în război mă tot gândeam la
fata aceea pe care o văzusem. Nu o cunosteam.
În liceu...
O fată stranie, fragilă
pe care o chema Laura MacGraw.
Era rusinoasă
si era interesantă.
Si... sper că mama ta nu se supără că-ti spun asta, Richie,
dar era genul de fată
care stă de obicei singură. Si, îti spun,
uneori,
când eram în Pacificul de Sud...
vezi tu, mă gândeam la fata asta.
Dan...
Mă gândeam că o să-i ofer o casă,
o viată...
cam ca asta.
Si gândul ăsta la fericire,
gândul la femeia asta,
gândul la viata asta
m-a ajutat să merg înainte.
Îmi făcusem o idee despre fericirea noastră.
De ce trebuie să moară cineva?
Leonard?
În cartea ta, spuneai că trebuie să moară cineva.
De ce?
E o întrebare stupidă?
Nu.
Pare că sună stupid.
- Nu, deloc. - Ei bine?
Cineva trebuie să moară pentru ca noi să pretuim viata mai mult.
E un contrast.
Si cine o să moară?
Spune-mi.
Poetul o să moară.
Vizionarul.
Ce faci?
Mă spăl pe dinti.
Vii în pat?
Da, imediat.
Vino în pat, Laura Brown.
M-am întâlnit cu Ray, zicea
despre Kitty că merge la spital.
Stiu.
A zis că nu-i nimic serios,
doar pentru un control.
Sunt speriată.
De ce?
As vrea să poti dispărea...
Poate ar trebui s-o vizitezi mâine dimineată.
Aveam de gând.
Aveam de gând să trec pe la ea.
Am avut o zi minunată
si tie trebuie să-ti multumesc pentru asta.
Vino în pat, iubito.
Vin acum.
Vii?
Da.
Ce e?
Credeam că ne ducem la culcare.
Vin.
Vin în pat imediat.
Ce mai e?
Tot restul e clar.
Doar un singur lucru a rămas neclar în roman...
Destinul dnei Dalloway trebuie hotărât.
Sunteti Laura Brown.
Da, sunt mama lui Richie.
Bineînteles.
Sunt Clarissa Vaughan.
Intrati, vă rog.
Prietena mea, Sally, e în bucătărie
cu fiica mea.
Ne pregăteam de o petrecere.
Trebuia să avem o petrecere.
Am avut noroc să prind ultimul avion din Toronto.
Asadar
ăsta e monstrul.
Sper că am preocedat cum trebuie.
Am găsit numărul dvs. în agenda lui.
Da, avea numărul meu.
Nu vorbeam prea des.
E ceva groaznic telefonul ăsta.
Am fi putut fi o familie grozavă.
Tatăl lui Richard a murit.
Da, a murit de cancer, de tânăr.
Si sora lui Richard a murit.
Evident că te simti nedemnă,
e un sentiment de neputintă.
Tu supravietuiesti, iar ei nu.
Ati citit poeziile?
O, da. Am citit si romanul.
Vedeti,
se spune că romanul e greu de înteles.
Stiu.
Asa se spune.
Stiu.
El m-a omorât în roman.
Stiu de ce a făcut-o.
M-a durut, bineînteles.
Nu mă pot preface că nu m-a durut,
dar stiu de ce a făcut-o.
L-ati abandonat pe Richard
când era un copil.
Mi-am părăsit amândoi copiii.
I-am abandonat.
Se spune că e lucrul cel mai rău pe care-l poate face o mamă.
Aveti o fiică.
Da.
Dar nu i-am cunoscut niciodată tatăl.
Atât de mult v-ati dorit un copil.
E minunat.
Sunteti o femeie norocoasă.
Uneori simti că nu mai apartii
si crezi că te vei sinucide.
Odată am fost la un hotel.
Îmi făcusem un plan în seara aceea.
Planul era să-mi părăsesc familia
când se naste al doilea copil.
Asta am făcut.
M-am trezit într-o dimineată, am făcut micul dejun,
m-am dus în statia de autobuz si m-am urcat în el.
Am lăsat un bilet.
Mi-am găsit de lucru într-o bibliotecă,
în Canada.
Ar fi minunat să poti spune
"regret".
Ar fi usor.
Dar ce înseamnă?
Ce inseamnă că regreti ceva,
când nu ai de ales?
Contează ce poti suporta.
Asta e. Nimeni n-o să mă ierte.
Acolo era moartea.
Eu am ales viata.
Scoateti-vă haina.
Nu ati dori un ceai?
O, Doamne. Multumesc, draga mea.
Mă simt de parcă ti-as fi furat camera.
Am pus mâncarea în bucătărie.
Dacă vă este foame, vă încălzesc ceva.
Multumesc.
Unde ai să dormi?
Pe canapea.
Îmi pare rău.
Noapte bună, draga mea.
Noapte bună.
resincronizare CODYBOSS1969
Dragul meu Leonard,
să privesti viata în fată.
Să privesti mereu viata în fată
si s-o cunosti asa cum este,
cel putin să o cunosti,
să o iubesti pentru ceea ce este
si apoi
să o lasi în urmă.
Leonard,
mereu anii dintre noi...
mereu anii...
mereu iubirea
mereu...
orele...
Ati urmărit filmul O r e l e