- Merge microfonul? - Merge.
Dacă pot trece prin ziduri nu înseamnă că...
- E în regulă. - Nu pot să-l prind.
Deci, d-le Incredibil, ai vreo identitate ascunsă?
Orice super-erou are o identitate ascunsă, nu ştiu niciunul să nu aibă.
Cine vrea presiunea de a fi super mereu?
Sigur că am o identitate ascunsă.
M-ai vedea pe mine îmbrăcată aşa la magazin?
Nu mă pot duce la cumpărături ca Fata Elastică.
Super-femeile încearcă mereu să-ţi spună identitatea lor ascunsă.
Ele cred că întăreşte relaţia.
Le spun: fato, nu vreau să aud de cealaltă faţă a ta.
Dacă îmi spui că eşti o puicuţă ultra super mega,
este în regulă cu mine.
De oricâte ori ai salva-o
lumea mereu reuşeşte să se pună iarăşi în pericol.
Câteodată aş vrea şi eu să rămână salvată.
Măcar un pic. Mă simt ca o menajeră. "Tocmai am curăţat mizeria asta.
Nu puteţi să păstraţi curăţenia pentru 10 minute?"
Da, şi eu cred la fel.
- "Vă rog?" - Nu am terminat încă.
Câteodată cred că prefer viaţa simplă.
Să mă relaxez, să-mi fac o familie.
Să mă aşez la casa mea? Glumeşti? Sunt în floarea vârstei, te rog.
Sunt la acelaşi nivel cu cei mai tari. Ce naiba, măi fetelor?
Să las salvatul lumii pe mâna bărbaţilor? Nu prea cred.
I N C R E D I B I L I I
Întrerupem pentru un buletin de urgenţă.
O urmărire în viteză între poliţie şi bărbaţi înarmaţi
se îndreaptă spre nord pe strada San Pablo.
Da, am timp.
Intersectează cursa. Pilot automat.
Transformare.
D-le Incredibil.
- Ce este doamnă? - Pisoiul meu, Squeaker, nu vrea să coboare.
Bineînţeles doamnă, însă vă sugerez să staţi mai departe.
Nu, e destul de blând.
Dă drumul...
Mulţumesc d-le Incredibil, aţi rezolvat-o iar.
- Sunteţi cel mai bun. - Nu, sunt aici doar să ajut.
Către toate echipajele, un autobuz cu turişti este jefuit...
Autobuz cu turişti jefuit... Încă mai am timp.
D-lor poliţişti, d-nă. Squeaker.
- Beton, gata de decolare. - Ce mama dra...?
- Tu cine mai eşti? - Băiatul Incredibil.
Ce? Nu!
Nu, tu eşti puştiul ăla de la Fan Club.
Brophy. Brody. Buddy! Buddy!
Numele meu este Bi.
Am stat la poze,
am semnat pe tot ce mi-ai întins...
Nu, nu trebuie să-ţi faci griji despre antrenament. Îţi ştiu toate mişcările,
modul de luptă, replicile favorite... Ştiu totul.
Sunt fanul tău numărul 1.
Hei, aşteaptă.
Ştii,
poţi spune multe despre o femeie din conţinutul poşetei,
însă pe tine nu te interesează aşa ceva.
Hei, uite...
Femeia Elastică.
D-le Incredibil.
- Este în regulă, l-am luat eu. - Sigur că l-ai luat tu.
- Eu doar ţi l-am eliminat. - Da, aşa e.
- Pentru că era atent la mine. - Lucru de care am profitat ca să-mi fac eu treaba.
- Treaba mea, vrei să spui. - Un simplu mulţumesc ar fi de ajuns.
Mulţumesc, dar nu am nevoie de ajutor.
Ce s-a întâmplat cu "mai întâi femeile"?
Ce s-a întâmplat cu egalitatea?
Uite ce e, femeia m-a luat prima.
- L-am putea împărţi. - Eu lucrez singur.
Eu cred că tu ar trebui să fii puţin mai...
elastic.
Faci ceva mai târziu?
Am deja planuri.
Tu stai aici.
De obicei ridică gunoiul într-o oră.
- Salut, Incredibilule. - Salut, Frozone.
- Nu cumva eşti în întârziere? - Mai am timp.
O să sară!
Cred că mi-ai rupt ceva.
Cu bunăvoinţă, mă vei ierta.
Stai puţin.
Bomb voyaje!
Şi IncrediBăiatul.
IncrediBăiatul?
Nu eşti curios cum am ajuns aici atât de repede? Vezi? Am bocanci-rachetă.
- Du-te acasă Buddy. - Ce?
Putem vorbi?
Mereu spui să te încrezi în tine...
dar nu spui cărei parte.
Dar în sfârşit am aflat cine sunt. Eu sunt ajutorul tău: IncrediBăiatul.
Acum ai mers prea departe Buddy.
Asta pentru că nu am superputeri, nu?
Nu au toţi superputeri, ştii?
Nu poţi fi super fără ele.
Eu le-am inventat pe astea. Eu pot zbura. Tu poţi zbura?
Zboară acasă Buddy, eu lucrez singur.
Dă-mi doar o şansă, îţi arăt, aduc poliţia.
- Buddy, nu! - Va dura puţin.
Nu, opreşte-te. E o bombă!
Lasă-mă, îmi distrugi zborul.
- Aş putea face asta daca mi-ai da drumul! - Vrei să...
- Încerc să te ajut! Opreşte-te! - Dă-mi drumul la pelerină!
Duceţi-l acasă şi asiguraţi-vă că află şi mama lui cu ce se ocupă el.
Te pot ajuta, faci o greşeală.
Pentru săritorul rănit, aţi trimis Salvarea?
Da, l-au luat.
Explozia din acea clădire a fost cauzată de Bomb Voyaje.
Pe care l-am prins în seif.
Acum, îl putem prinde dacă asiguram perimetrul...
- A scăpat? - Da...
- Skyppy s-a asigurat de asta. - IncrediBăiatul.
Nu eşti afiliatul meu. Frăţioare am întârziat.
Trebuie să fiu undeva.
- Cum rămâne cu Bomb Voyaje? - În oricare altă noapte, l-aş urmări,
Dar acum trebuie să plec. Îl vom prinde până la urmă.
- Este devreme? - Ai întârziat la greu.
- Cum arăt, bine? - Masca. Încă o ai pe faţă.
Showtime.
Robert Parr, o iei pe această femeie de soţie?
Ai întârziat. Când m-ai întrebat dacă fac ceva mai târziu...
Nu credeam că ai uitat. Credeam că glumeai.
- Am glumit. - Ai venit cam la limită, nu crezi?
Trebuie să fii mai... flexibilă.
Te iubesc, dar ca să făcea asta să meargă,
tu trebuie să fii mai mult decât d-l Incredibil.
Ştii asta, nu?
- ... până la moarte! - Da!
- Pronunţ acest cuplu soţ şi soţie.
Cât vom trăi, orice se va întâmpla.
Haide măi, suntem super-eroi, ce se poate întâmpla?
D-l Incredibil dat în judecată. Un supererou este dat în judecată
pentru că a salvat pe cineva care, aparent, nu voia să fie salvat.
Sinucigaşul, Oliver Sansweet,
care a fost oprit din încercarea sa de d-l Incredibil,
l-a dat în judecată pe supererou la Curtea Supremă.
D-l Samsweet nu a cerut să fie salvat, d-l Samsweet nu a vrut să fie salvat.
Şi rănile care au fost provocate de "acţiunea" d-lui Incredibil...
- ... îi provoacă dureri zilnice. - Ţi-am salvat viaţa.
Nu mi-ai salvat viaţa, ci mi-ai stricat bunătate de moarte.
Clientul meu nu mai comentează.
Peste 5 zile încă un proces a fost intentat de către victimele trenului L.
Procesele Incredibilului au costat guvernul milioane.
Şi a creat un precedent pentru procesele intentate şi altor super-eroi.
Este timpul că identitatea lor secretă să devină singura lor identitate.
Ori ni se alătura, ori pleacă.
Din cauza presiunii şi a valorii
proceselor în creştere,
guvernul a iniţiat programul de relocaţie a super-eroilor.
Super-eroilor li se vor graţia acţiunile trecute.
În schimbul promisiunii ca niciodată să nu mai facă treburi de eroi.
Unde sunt ei acum?
Trăiesc printre noi. Cetăţeni normali, eroi normali, anonimi,
continuând să facă lumea un loc mai bun.
Respins? Mi-aţi respins cererea?
Nu înţeleg, aveam acoperire totală.
Îmi pare rău, d-nă Hogenson,
dar răspunderea noastră este dată la articolul 17.
- Spune clar că... - Nu pot plăti pentru asta.
Scuzaţi-mă. Cereri, Bob Parr.
Sun pentru că sărbătorim o ocazie deosebită.
Acum suntem oficial mutaţi.
Asta-i minunat dragă,
Ultimii 3 ani nu contează pentru că...
Acum am desfăcut în sfârşit ultima cutie. Acum este oficial.
- Cum de avem atâtea prostii? - Ascultă, dragă, am un client...
Nu mai zice nimic, fă-ţi treaba, salvează lumea poliţâ cu poliţâ, dragule.
Trebuie să iau copii de la şcoală. Ne vedem diseară.
Pa dragă. Scuzaţi-mă, unde rămăsesem?
Eu am un venit fix, şi dacă nu mă puteţi ajuta,
nu ştiu ce voi face.
Ascultaţi, aş vrea să vă ajut, dar nu pot.
Aş vrea să vă spun să duceţi o copie a poliţei d-vs la...
Norma Wilcox. W-I-L-C-O-X. La etajul 3. Dar nu pot.
De asemeni nu vă sfătuiesc să completaţi fişa WS2475...
la departamentul nostru legislativ de la etajul 2.
Nu mă aştept să vină cineva repede să rezolve problema.
Aş vrea să ajut, dar nu pot face nimic.
- Mulţumesc, tinere. - Îmi pare rău d-nă, ştiu că sunteţi supărată.
Prefaceţi-vă supărată.
Parr!
Ai autorizat plata la poliţa Walker?
Cineva le-a spart casa, d-le Huph,
- poliţa lor acoperă... - Nu-mi pasă dacă acoperă.
Nu-mi spune mie asta. Spune-mi cum ţii compania să nu dea faliment.
Cum să fie asta posibil când tu scrii cecuri.
Oricărui amărât cu o poveste lacrimogenă care îţi dă un telefon.
Pauza de dimineaţă s-a teminat.
Apreciez că aţi venit aici, d-na Parr.
Despre ce este vorba? A făcut Dash ceva rău?
Are o influenţă rea şi îşi bate joc de mine în faţa clasei.
- El spune... - Ştiu că tu eşti.
- Îmi pune piuneze pe scaun. - L-aţi văzut făcând asta?
Nu tocmai. Nu.
Deci nu.
Şi atunci cum ştiţi că este el?
Am ascuns o cameră şi de data asta ştiu că este el.
Aţi văzut?
Nu vedeţi?
Se mişcă, uitaţi.
Poftim.
Tocmai când vreau să mă aşez.
Nu ştiu cum o face,
dar înainte de a se mişca nu e nici o piuneză,
iar după, piuneza e pe scaun. Coincidenţă? Nu cred.
- Bernie... - Nu mă lua cu de astea pe mine.
Şobolanul ăsta este vinovat.
Fiul d-vs se poate duce acum d-na Parr, îmi pare rău de deranj.
Iar îl laşi să plece? Este vinovat.
O poţi vedea pe faţa aia... vinovată...
Dash, este a treia oară anul acesta când eşti trimis la director.
Ar trebui să găsim o cale de eliberare mai bună.
Aş găsi dacă m-ai lăsa la sport.
Dragule, ştii că nu putem face asta.
Dar promit să încetinesc. Voi fi cel mai bun doar la mustaţă.
Dashiell Robert Parr,
te-ai născut foarte competitiv. Şi puţin cam figurant.
Nu ai nevoie de tentaţie.
Mereu spui să-mi dau silinţa, dar nu o şi vrei.
De ce nu pot da tot ce pot?
Acum, dragule, lumea vrea doar să ne integrăm.
Iar pentru asta, trebuie să fim ca toţi ceilalţi.
Tata spune că puterile nu sunt ceva de care să ne fie ruşine.
- Că puterile ne fac speciali. - Toţi sunt speciali, Dash.
Un alt mod de a spune că nimeni nu este.
Rydinger, unde te duci?
- Bună Tony. - Bună.
- Tony, să-ţi duc eu cărţile? - Asta chiar că e amuzant.
Tony, joci fotbal?
Tony, credeam că mergem să înotăm.
S-a uitat la mine.
Hai Violet.
Afurisiţi copii, se joacă pe trotuar.
Minunat.
Mama.
- Iar faci feţe ciudate. - Ba nu fac.
Faci feţe ciudate, dragă.
- Trebuie să citeşti la masă? - Da.
Bucăţi mai mici, Dash.
Rob, îl ajuţi pe carnivor să-şi taie carnea?
Dash, ai ceva să-i spui tatălui tău despre şcoală?
- Azi am disecat o broască. - Dash a fost trimis iar la director astăzi.
- Bine, bine. - Nu Bob, asta-i rău.
- Ce? - Dash a fost trimis iar la director astăzi.
- Pentru ce? - Nimic.
A pus o piuneză pe scaunul profesorului. În timpul orelor.
Nu m-a văzut nimeni. De abia s-a văzut pe casetă.
Ai fost prins pe casetă şi tot ai scăpat?
Trebuie că ai fost foarte rapid. Cât de repede crezi că ai alergat?
Nu încurajăm asta.
Dar nu-l încurajam, doar îl întrebam...
Dragule!
Prima dată maşina, acum trebuie să repar masa...
Ce a păţit maşina?
Poftim, iau eu o alta farfurie.
Deci Vi, cum a fost la şcoală?
- Nimic nou. - De-abia te-ai atins de mâncare.
- Nu îmi este foame, de asta. - E noaptea rămăşiţelor.
Mai avem friptură, paste... De ce anume îţi este foame?
- Tony Rydinger. - Gura!
- Păi aşa este. - Am zis să taci din gură, gândac ce eşti.
- Aşa este. - Nu ţipaţi la masă.
- Dragule? - Copii, ascultaţi-o pe mama voastră.
Ar mânca dacă am avea tocăniţă de Tony.
Gata!
Opreşte-te!
- Te fac friptură! - Nu mai alerga în casă.
Staţi jos!
- Hei, fără câmpuri de forţă. - Tu ai început.
Tu stai jos. Şi tu staţi jos.
Violet!
"Simon J. Paladino,
cunoscut că posedă puteri supranaturale este dat dispărut."
- GazerBeam. - Bob, este timpul să te bagi în bătaie.
Nu sta acolo, intervino.
- Am nevoie de ajutorul tău! - Vrei să intervin?
Ok. Intervin.
Violet, dă drumul fratelui tău.
Alo?
Deschide uşa.
- Hei Lucius. - Hei, Rapidule. Helen, Vi, Jack-Jack.
- Hei drăguţ că ai trecut pe aici. - Nu am mai auzit-o pe asta.
- Lucius. - Uau!
- Îmi place când se sparge. - Revin mai târziu.
- Hei, unde vă duceţi? - Este miercuri.
Seara de popice. Salut-o pe Honey din partea mea Lucius.
Se face, noapte bună Helen. Noapte bună, copii.
Să nu crezi că ai evitat discuţia despre călătoria spre biroul directorului.
Eu şi tatăl tău tot vom discuta asta.
Nu sunt singurul trimis la director.
Alţi copii nu au superputeri.
- Este perfect normal... - Normal? Ce ştii tu despre normalitate?
Cine din această familie ştie ceva despre asta?
- Stai puţin, domnişoară. - Noi doar facem pe normalii. Eu vreau să fiu normală.
Singurul normal de aici este Jack şi el nici măcar la toaleta nu ştie să facă.
Norocosul!
Mă refeream la normalitate.
şi acum sunt în belea.
Încă puţin în această rază a morţii şi am ajuns istorie.
Cumva găsesc adăpost, şi ce crezi că face Baroul von Necruţător?
- Începe să vorbească singur. - Începe să vorbească singur.
Da, un discurs pregătit despre ce slab sunt în comparaţie cu el,
ce inevitabilă este înfrângerea mea. Ca lumea va fi a lui în curând.
- Bolborosea. - Bolborosea.
Tipul mă avea pe tavă şi nu vrea să tacă.
- Municiberg, avem un 23-56... - 23-56, ce este asta?
- Un jaf? - Ce trist...
- Vrei să prinzi un jefuitor? - Nu.
Să-ţi spun drept, aş preferă să joc popice.
Dacă am face ceea cred nevestele noastre că facem?
Aşa că să ieşim din monotonie.
Nu este singur. Grasul încă este cu el.
Vorbesc.
- Ce facem noi aici? - Protejăm oamenii.
- Nu ne-a invitat nimeni. - Ai nevoie de o invitaţie?
Aş vrea una, da. Ne tot furişăm ca să facem asta...
- Ai auzit de GazerBeam? - Da, era ceva despre el în ziar.
- A avut şi el belele. - Când l-ai văzut ultima dată?
Nu mai frecventez pe nimeni din vremurile trecute în afară de tine.
- Şi deja ne forţăm norocul. - Haide.
A fost distractiv prima dată, dar dacă mai facem asta vom fi...
- ... raportat un incendiu... - Un incendiu. Aproape!
- Văleu mamă! - Vom fi prinşi.
Incendiu, aşa mai merge!
- Sunt toţi? - Da.
- Ar fi bine să fie aşa. - Nu-l poţi stinge.
Nu pot produce gheata destul de groasă. Se evaporă prea repede?
- Ce înseamnă asta? - Înseamnă că e fierbinte.
- Înseamnă că este cald şi mă deshidratez. - Nu mai ai gheaţa?
Credeam că poţi folosi apa din atmosferă.
Nu este apă în aerul ăsta. Care este scuza ta? Nu mai ai muşchi?
Nu pot zdrobi vreun perete, clădirea devine din ce în ce mai slabă.
- Va cădea pe noi. - Eu voiam să jucăm popice!
Bine, stai în coada mea. Va fi fierbinte.
Da.
Hopa!
Ce bine!
Nu, nu. Asta nu-i drept.
- Arătam ca nişte băieţi răi incompetenti. - Poţi lua apă din aer.
Îngheaţă!
- Îmi este sete. - Am zis să îngheţi.
Beau doar un pahar de apă.
- Ai băut, acum vreau să... - Ştiu, ştiu... îngheaţă!
Poliţia.
Asta a fost cât pe ce.
Nu mai facem asta încă odată.
Vrei să schimbi ţinta?
Crede-mă, ăsta este cel pe care-l cauţi.
- Am crezut că te întorci până la 11. - Am spus că vin târziu.
Am presupus că te întorci mai târziu. Dacă te-ai fi întors,
- ... ai fi venit târziu. - Ei bine, m-am întors, bine?
Ăsta nu e cumva moloz?
A fost doar un antrenament. Ca să mă menţin în formă.
Ştii care este părerea mea Bob, la naiba, nu ne putem distruge iar acoperirea.
- Clădirea cădea oricum. - Ce?
Ai dărâmat o clădire?
Luase foc, nu mai era sigură. Cădea oricum.
Spune-mi că nu ai ascultat la poliţia la radio.
Am făcut un bine public. Te porţi de parcă este un lucru rău.
Este un lucru rău, Bob.
Să muţi iar familia ca să trăieşti tu gloria de altă dată, este un lucru rău.
Să retrăieşti este mai bine decât să te prefaci că nu s-a întâmplat niciodată.
Da, s-a întâmplat, dar în familia noastră
lucrurile se întâmplă acum. Şi tu ratezi asta.
Nu îmi vine să cred că nu vrei să te duci la absolvirea fiului tău.
Nu este o absolvire. Trece din clasa a 4-a într-a 5-a.
- Este o ceremonie. - Este o nebunie.
Tot crează noi feluri de a sărbători mediocritatea,
dar dacă cineva este întradevăr...
Asta nu este despre tine, ci despre Dash.
Dacă vrei să faci ceva pentru Dash, lasă-l să concureze,
- ... să facă sport. - Nu voi fi eu făcută inamicul aici.
- Ştii de ce nu putem face asta. - Pentru că ar fi minunat.
Nu este despre tine!
Bine Dash, ştiu că asculţi, ieşi afară.
Vi, şi tu domnişoară.
Haideţi, ieşiţi.
Este în regulă copii, tocmai discutăm ceva.
Cam cu ţipete.
Da, dar ce contează este că eu şi mama voastră suntem o echipă...
- Mereu uniţi împotriva... forţei... - Încăpăţânării?
- Vroiam să spun a forţei răului. - Ne pare rău că v-am trezit.
Totul este bine. La culcare. E târziu.
- Noapte bună mamă, tată. - Noapte bună.
De fapt, ar trebui să fim toţi în pat.
Cererile cu numârul 158183...
Nu l-ai prins? Unde e?
- D-l Huph ar dori să vorbească cu tine în biroul său.
- Acum? - Acum!
Stai jos, Bob.
Nu sunt fericit Bob. Nefericit.
- Întreabă-mă de ce. - Bine. De ce?
De ce ce? Fii concret Bob.
De ce eşti nefericit?
Clienţii tăi mă fac nefericit.
Ce, aţi avut plângeri?
Plângerile le suport.
Ce nu pot suporta sunt inexplicabilele cunoştinţe
ale clienţilor tăi despre dedesubturile asigurărilor. Sunt experţi, experţi Bob!
Exploatează fiecare chichiţă.
Penetrează birocraţia!
- Am făcut eu ceva ilegal? - Nu.
- Vrei să spui că nu ar trebui să ne ajutăm clienţii? - Legea mă obliga să răspund "nu".
- Ar trebui să ajutăm oamenii. - Să ajutăm oamenii noştri!
Ar trebui să mulţumim acţionarii.
Pe ei cine îi ajută?
Ştii Bob... o companie...
este ca un ceas enorm.
Este ca un enorm ceas... da, exact.
Funcţionează numai dacă toate rotiţele se îmbină perfect.
Acum, un ceas trebuie să fie curat, bine lubrifiat şi bine întors.
Cele mai bune ceasuri au pietre preţioase şi rotiţe care cooperează de la sine.
Vorbesc metaforic, ştii ce am vrut să spun prin "rotiţe cooperante"?
Bob!
Uită-te la mine când îţi vorbesc!
- Omul ăla are nevoie de ajutor. - Nu schimba subiectul Bob.
- Vorbeam despre tine. - Omul ăla este jefuit acum.
- Să sperăm că are asigurare. - Mă duc să-l ajut.
Opreşte-te sau eşti concediat.
Închide uşa.
Vino aici, acum.
Sunt nemulţumit Bob, nemulţumit.
- A scăpat. - Bine.
Erai cât pe aci să-ţi pierzi...
Hopa!
Să vină imediat la camera 722.
- Ce face? - Va trăi.
- Sunt concediat, nu? - Crezi?
- Ce pot să spun Rick? - Nimic din ce nu ai mai spus.
- Cineva avea probleme. - Întotdeauna cineva are probleme.
- Trebuia să fac ceva. - De câte ori spui asta
înseamnă o lună şi jumătate de probleme pentru mine.
Şi sute de mii de dolari din banii publici.
- Ştiu. - Plătim să facem compania să tacă.
Plătim pagubele, ştergerea memoriilor, relocarea familiei.
Din ce în ce mai greu. Bani, bani, bani.
Nu mai putem continua să facem asta, Bob. Apreciem ce ai făcut pe vremuri,
dar acele zile s-au sfârşit. De acum înainte eşti pe cont propriu.
Ascultă Bob, poate te-aş putea reloca, de dragul vremurilor apuse.
Nu, nu vreau să fac asta familiei mele, fiecare de-abia s-a obişnuit.
O să mă descurc. Mulţumesc.
Ai grijă de tine.
Tu ce aştepţi?
Nu ştiu, ceva uimitor, bănuiesc.
Şi eu băiete.
Ce?
Stai nemişcat.
Potrivire, d-l Incredibil.
Camera este sigură, încep mesajul.
Bună d-le Incredibil. Da, ştim cine eşti.
Stai liniştit, secretul tău este în siguranţă la noi.
Numele meu este Miraje. Avem ceva în comun.
După dosare, se pare că nu existăm niciunul.
Te rog fii atent pentru că acest mesaj este secret şi nu va fi repetat.
Reprezint o organizaţie secretă parte a guvernului,
care proiectează tehnologie experimentală...
şi care are nevoie de un tip cu abilităţi unice...
S- întâmplat ceva la baza noastrâ de testare.
- Dragule! - Ce?
- Cina este gata. - Bine.
este într-o zonă izolată
şi ameninţă să provoace daune incalculabile ei şi sistemului nostru,
punând în pericol echipament în valoare de milioane de dolari.
Este cineva acolo?
- Este televizorul, încerc să mă uit. - Datorită naturii deosebit de sensibile...
- Este ora cinei. - Un minut.
Dacă accepţi, plata va fi triplul salariului tău anual curent.
Sună la numărul de pe cartea de vizită. Vocea va asigura identificarea.
Cei super nu au dispărut, d-le Incredibil, încă sunteţi aici.
Încă puteţi face lucruri minunate
sau puteţi asculta scanerele poliţiei. Este alegerea d-voastră.
Ai 24 de ore să răspunzi.
Gândeşte-te la asta.
Acest mesaj se va autodistruge.
Hopa!
Eşti un tip tare neatent.
Sunt? Nu intenţionat.
Ştiu că vrei să fii erou, iar slujba ta e frustrantă
şi vreau să ştii cât de mult înseamnă pentru mine că nu totuşi mergi la serviciu.
- În legătură cu slujba... - Da?
- S-a întâmplat ceva. - Ce?
- Păi... - Ce?
Compania mă trimite la o conferinţă.
- O conferinţă? - În afară oraşului.
Voi fi plecat pentru câteva zile.
Nu te-au mai trimis la o conferinţă. Asta este bine, nu?
Da.
În sfârşit îţi recunosc talentul.
- Urci în ierarhie. - Da.
- Dragă, este minunat. - Da, este.
Alo?
Sunt d-l Incredibil.
Mă bag.
Omnitory 9000 este un prototip de robot de luptă.
Inteligenţa lui artificială îl ajuta să rezolve orice probleme
cu care se confruntă. Şi din păcate...
A devenit atât de deştept, încât seîntreabă de ce să asculte de ordine.
Am pierdut controlul şi acum este scăpat în junglă, ameninţându-ne clădirea.
Ne-am gândit să evacuăm toţi oamenii de pe insulă, pentru siguranţa lor.
Cum ajung acolo?
Apărarea Omnidroid-ului face necesară o paraşutare de la 2000 de metri.
Sistemul de camuflare îl face dificil de găsit.
Deşi suntem destul de siguri că este în partea sudică a insulei.
Încă ceva. Evident, reprezintă o investiţie semnificativă...
Vreţi să-l închid fără să-l distrug complet.
Tu eşti d-l Incredibil.
Trebuie să te avertizez, este un robot ce învaţă.
Cu cât te lupţi cu el, cu atât îi cresc şansele să te învingă.
Închide-l, fă-o repede şi nu-l distruge.
- Şi nu muri. - Minunat.
E vremea să înceapă spectacolul.
Ce?
Hmm.
Hopa!
Au! Spatele meu.
Au!
Surprinzător. Trebuie să-l aducem înapoi.
Dă semnalul că totul e în regulă şi invită-l la cină.
Cel mai important: nu intra în detalii.
Laudă-l. Fă-l să creadă că-i apreciem puterile.
M-am îmbrăcat prea elegant?
De fapt, arăţi chiar încântător.
- Să cred că gazda noastră... - Îmi pare rău.
El nu va lua masa cu noi în seara asta. Speră că înţelegi.
Desigur, de obicei îmi place să ştiu pentru cine lucrez.
Preferă un grad de anonimitate.
Sigur că tu înţelegi asta cel mai bine.
Mă întrebam, dintre toate locurile de a te stabili, de ce să trăieşti...
Într-un vulcan? Este atras de putere, ca şi mine.
- Este o slăbiciune pe care o împărţim. - Pare puţin cam instabil.
Prefer să-i zic neînţeles.
Ca noi toţi.
Solul vulcanic este cel mai fertil.
Toate de pe masă au fost crescute aici.
- Cum vi se pare? - Totul este delicios.
- Doamne. - Grăbeşte-te dragă.
Vei întârzia la muncă.
- O zi bună dragă. - Mulţumesc.
- Ajută clienţi, caţără-te pe scări... - Adu şuncă.
Ştii povestea.
Ai programare?
Sunt un vechi prieten. Am nevoie doar să...
- Toţi vizitatorii trebuie să... - Mergi la gardul electric.
Ce este? Cine eşti, ce vrei?
Doamne ce te-ai îngrăşat. Intră.
Da, lucrurile merg chiar bine, nu mă plâng.
Dar, ştii, nu este la fel.
N-ai fost la ştiri? O prezentare de modă la... Praga?
Milano, dragă, Milano.
Super-modelele. Ha, nimic super la ele.
Păpuşele răzgâiate şi proaste,
cu buze umflate şi care se autoidolatrizeaza.
Şi eu care cream pentru zei.
Dar poate că ai venit cu o propunere, nu? Am fost surprinsă să-ţi primesc telefonul.
Nu am nevoie decât de o cusătură.
Asta-i super-pânză. Nu mai e la modă, dar foarte rezistentă.
Şi tu ai rupt-o. Ce ai făcut Robert?
Munca de erou noaptea, pe ascuns?
Trebuie că s-a întâmplat acum multă vreme.
Înţeleg. Asta-i costum vechi, dragă.
Nu poţi fi văzut în el. Nu voi permite.
- Acum 15 ani poate, dar acum... - Cum adică, tu l-ai creat.
Nu mă uit în spate dragă, mă distrage.
Ai nevoie de un costum nou. Asta e sigur.
Un costum nou? De unde să iau un costum nou?
Nu pot, sunt prea ocupată.
Aşa că roagă-mă acum, înainte să mă răzgândesc.
Stai, tu vrei să-mi faci mie un costum?
Forţezi prea mult dragă, dar accept.
- Va fi îndrăzneţ, impunător. - Da.
- Eroic. - Da, ceva clasic, ca Dynaguy.
Arăta minunat. Mantaua şi cizmele...
Fără mantale!
- Nu este la alegerea mea? - Îţi aduci aminte de Thunderhead?
Înalt, puteri de furtună, drăguţ om. Bun cu copiii.
- Ascultă... - 15 noiembrie 1958.
Totul era bine, încă o zi salvată, când mantaua lui a fost agăţată de o rachetă.
Thunderhead nu era cel mai deştept băiat din clasă.
Stratogale!
23 aprilie 1957, manta prinsă în turbina de avion.
Nu poţi generaliza...
Meta-man, liftul expres. Dinaguy, rupt la decolare.
Splashdown supt într-un vârtej. Fără mantale.
Acum du-te, noul tău costum va fi gata până la următoarea misiune.
Ştii că m-am retras din munca de erou.
Ca şi mine Robert. Şi totuşi uite-ne pe amândoi.
Am nevoie dar de o cârpitură. Din motive sentimentale.
Foarte bine. Voi coase şi costumul vechi.
- Eşti cea mai bună. - Da, ştiu dragule, ştiu.
Am răspuns dragă, nu răspunde.
- Alo? - Avem o nouă misiune pentru tine.
- Cât de repede poţi veni aici? - Plec mâine dimineaţă.
- Ne vedem acolo. - Pa.
Cine era dragă, biroul?
Încă o conferinţă, din pripă dar ştii,
datoria.
- Bob. - Da dragă.
- Drum bun. - Mulţumesc scumpo.
- Te sun când ajung acolo. - Te iubesc.
- Atât de mult... - Şi eu te iubesc.
Ăsta este căpitanul d-voastră automat.
Mai doriţi mimoza?
- Chiar te rog. Mulţumesc. - Cu plăcere.
Temperatura 78 de grade în Nomanisan. Vreme perfectă pentru zburat.
Puneţi-vă centura, începem coborârea.
Bună, d-le Incredibil. Frumos costum.
Mulţumesc.
Mă bucur că m-am întors, Mirage.
Vei fi informat despre următoarea ta misiune în sala de conferinţă la 2.
- Aripa D, camera A113. - La 2, am înţeles.
Ne vedem acolo.
Edna.
Aş vrea să vorbesc cu Edna, vă rog.
- E? Sunt Helen. - Care Helen?
Helen Parr. Ştii tu...
Elastigirl?
Dragă, a trecut atâta timp. Atâţia ani!
Da, a trecut ceva timp.
Doar unei singure persoane i-ar permite Bob să-i coasă costumul şi aceea eşti tu.
Da, da. Minunat, nu-i aşa?
Da, mult mai bune decât pijamalele alea pe care le purta.
Sunt gata. Când vii să le vezi?
- Sun în legătură cu... - Nu mă face să te implor.
- Nu o voi face, să ştii. - Să mă implori? Eu am sunat pentru costum.
Am sunat pentru costumul lui Bob.
Vino într-o oră dragă, bine, insist, bine pa.
Hmm.
Este mai mare...
Este mai rău.
D-nelor şi d-lor, este prea mult pentru d-l Incredibil.
Este gata în sfârşit.
Am trecut prin câţiva super-eroi ca să-l fac capabil să se lupte cu tine.
Dar tot n-a fost destul.
După ce l-ai distrus pe ultimul am făcut nişte modificări majore.
Sigur că a fost dificil, dar tu o meriţi.
Pentru că, eu sunt cel mai mare fan al tău.
- Buddy? - Numele meu nu este Buddy.
Şi nu este nici IncrediBăiatul.
Vremea aia a apus. Nu voiam decât să te ajut.
Nu am vrut decât să te ajut. Şi ce mi-ai spus?
"Zboară acasă Buddy, eu lucrez singur"
M-a zdrobit. Dar am învăţat ceva.
Nu te poţi baza pe nimeni.
În special pe eroii tăi.
Am greşit să te tratez aşa. Îmi pare rău.
Vezi, acum mă respecţi. Pentru că sunt o ameninţare.
Aşa merg lucrurile.
Se pare că sunt ţări întregi care vor respect.
Şi vor plăti cu vârf şi îndesat să îl aibă.
Cum crezi că m-am îmbogăţit? Am inventat arme.
Şi acum am o armă pe care numai eu o pot înfrânge. Şi când i-oi da drumul...
Nebunaticule, m-ai făcut să vorbesc singur.
Nu-mi vine să cred.
Este mişto, nu? Energie echilibrată.
Am păstrat cele mai bune invenţii pentru mine.
Acum sunt destul de bun?
Cine este super acum?
Sunt Sindromul! Nemesisul tău...
Genial.
Ia încearcă asta, uriaşule.
GazerBeam.
Cronos?
Semne de viaţă: negativ. D-l Incredibil este terminat.
Proeictul ăsta mi-a acaparat tot timpul, dragă.
M-a consumat cum numai munca pentru un super-erou o poate face. Cea mai bună muncă, trebuie să admit.
Simplă, elegantă şi totuşi îndrăzneaţă. O să mori!
Am făcut costumul lui Robert,
şi s-a dovedit a fi atât de frumos. A trebuit să continui.
E minunat să te revăd, dar trebuie să-ţi spun că nu ştiu despre ce vorbeşti.
- Eu doar... - Da, vorbele sunt inutile.
Bla, bla... Se vorbeşte prea mult.
De asta îţi arăt munca mea.
De asta eşti tu aici.
Edna Mode.
Şi musafir.
Vino, stai jos.
- Frişcă şi zahăr? - Mulţumesc.
- Am început cu copilul. - Început?
Sssst! Dragă! L-am croit mai mare, ca să se poată mişca liber.
Materialul este confortabil pentru pielea sensibilă.
Rezistă la temperaturi de peste 1000 de grade.
Total impenetrabil de gloanţe.
Şi se spală uşor, la maşină. Asta e ceva nou.
Ce crezi că vom face cu copilul?
Nu ştiu dragă, este bine să fii pregătită.
Nu ştiam puterile copilului aşa că am acoperit problemele de bază.
- Jack-Jack nu are nici o putere. - Nu?
Măcar va arăta bine.
Costumul băiatului tău l-am făcut să reziste la o frecare enormă
fără să se încălzească. O caracteristică folositoare.
Costumul fiicei tale a fost mai greu,
dar am făcut un material rezistent care să dispară odată cu ea.
Costumul tău se poate lungi cât poţi şi tu fără să te răneşti
şi tot îşi menţine forma.
Virtual indestructibil.
Dar aerisit ca bumbacul egiptean.
Costumul are un dispozitiv de locaţie
ce îţi dă poziţia exactă la atingerea unui buton.
Ei dragă, ce zici?
Ce cred? Bob este "pensionat". Eu la fel.
Familia mea stă ascunsă.
L-ai ajutat pe soţul meu să reia munca de super pe la spatele meu?
Bănuiam că ştii, dragă.
De ce ar ţine secrete faţă de tine?
Nu ar face-o, nu o face.
Bărbaţii la vârsta lui Robert sunt adesea instabili.
Predispuşi la slăbiciuni.
- Ce vrei să spui? - Ştii unde este?
- Desigur. - Tu ştii unde este?
- Hei, avem un om la pământ. - Hai, să mergem.
Eşti în regulă? Ce s-a întâmplat?
Opriţi supravegherea şi începeţi lupta.
- Asigurări. - Bună ziua, sunt Helen Parr.
Bob Parr este soţul meu. Mă întreb dacă îmi puteţi da
numărul de la hotelul unde stă. Numărul pe care-l am eu nu este bun.
- D-l Parr nu mai lucrează la noi. - Ce vrei să spui?
Este în călătorie de afaceri. La un hotel al companiei.
Fişa îmi arată că nu mai este aici de 2 luni.
Deci, nu ştii unde este?
Ai vrea să afli?
Elastagirl. - Locaţie necunoscută.
Frozone. - Locaţie cunoscută.
Sunt aşa o idioată.
Am lăsat asta să se întâmple.
Maşină sport, părul blond.
Da, încearcă să retrăiască trecutul.
Îl pierd. Ce mă fac?
Ce tot vorbeşti?
Tu eşti Elastigirl. Revino-ţi.
Asta este o întrebare?
Îi vei arăta că el este d-l Incredibil.
Şi îi vei aminti cine eşti tu.
Ştii unde este, du-te, confruntă-l. Luptă, câştigă.
Şi sună-mă când te întorci dragă, îmi plac vizitele tale.
Sunt multe rămăşiţe pe care le puteţi reîncălzi.
Asigură-te că Dash şi-a făcut temele şi amândoi să fiţi la timp în pat.
Mă voi întoarce seara târziu.
Poţi să fii la comanda, nu?
Da, dar, de ce sunt la comandă?
Doar puţine probleme cu tata.
Adică tata are probleme, sau tata este problema?
Adică, ori este în belea sau va fi.
Hei, ce este asta? De unde ai luat asta mamă?
Mişto costume. Sunt pentru noi?
Toţi avem costume mişto?
Dash, întoarce-te aici în acest moment.
Ei Snug, mersi de răspuns.
Ştiu că este pe nepregătite dar speram că poate...
- Ce sunt astea? - Uite, sunt The Dash.
- Lui îi place costumul. - Stai o clipă.
- Scoate ăla până nu te vede cineva. - Dar tu împachetezi unul la fel.
- Ascunzi ceva? - Hai te rog că sunt la tele...
- Dash! - Asta este al tău. Este făcut special.
- Ce se întâmplă aici? - Nu veniţi şi eu trebuie să împachetez.
De ce crezi că este deosebit?
Nu ştiu. De ce crezi că a încercat mama să-l ascundă?
Snug, sunt cu o rugăminte de ajutor.
- Ce ai nevoie? - Un jet. Ce ai mai rapid?
Să mă gândesc.
Către insulă, aici IG99.
VFR deasupra voastră.
Turn insulă, aici IG99
cer vectorii de apropiere.
Uşurel, Helen, uşurel.
Uşurel Helen, exagerezi. Sunt toţi să bea o cafea.
În acelaşi timp. Da.
Tu d-le chiar eşti d-l Incredibil.
Am avut dreptate să te idolatrizez,
ştiam că eşti bun, dar să păcăleşti sonda
ascunzându-te în spatele oaselor unui alt super-erou? Uau!
Frate, încă îmi mai tremură picioarele.
A trebuit însă să strici tu distracţia.
Adică d-l Incredibil cere ajutor? "Ajutaţi-mă."
Josnic, josnic.
- Bine, pe cine ai contactat? - Contactat, despre ce vorbeşti?
Mă refer la aseară la 23:07,
când te-ai strecurat. Ai trimis un semnal de locaţie.
Nu ştiam de un astfel de dispozitiv.
Acum, un avion guvernamental cere permisiunea să aterizeze aici.
- Pe cine ai contactat? - Nu am trimis după nici un avion.
Pune-i transmisia.
99 mă apropii... - Helen.
Deci îi cunoşti pe oamenii ăştia.
Ei bine, le trimit un salut.
- Au! - Violet.
Nu este vina mea.
Dash a fugit şi ştiam că o să cadă vina pe mine...
Nu-i adevărat!
Tu ai spus "E ceva în neregulă cu Mama. trebuie să aflăm ce."
- Şi nu e vina mea. - Ideea îţi aparţine.
Staţi aşa. L-aţi lăsat pe Jack-jack singur?
- Normal că am luat o baby-sitter. - Am luat pe cineva, mamă.
- N-am face noi aşa ceva. - Mulţumesc mult.
Bine, pe cine aţi luat?
Nu trebuie să vă faceţi probleme d-nă Parr.
Am copilul ăsta sub control. Am urmat cursuri, am învăţat resuscitare...
- ... note bune şi diplome. - Kari.
Am şi Mozart să-i pun să doarmă
pentru că experţii spun că Mozart face copii mai deştepţi.
Kari...
Copii nu trebuie să asculte pentru că dorm...
Aş fi vrut să-mi pună şi mie Mozart
pentru că nu înţeleg decât jumătate din ce spune lumea.
Kari, nu prea îmi place asta.
Îţi plătesc, dar aş dori să chem pe cineva specializat.
Nu este nevoie.
Mă descurc cu tot ce poate face acest copil.
Nu-i aşa, puişor? Ne descurcăm.
Cine să se descurce?
Nd 99 Golf, anulaţi atacul.
Anulaţi atacul, repet anulaţi atacul.
Repet, anulaţi atacul. Nu vă suntem duşmani.
Retrageţi atacul, fac orice.
Prea târziu. 15 ani prea târziu.
Prieteni la 2 mile sud-sud-vest de voi.
A-10, ţinta la est. Anulaţi.
Vi, trebuie să pui un câmp energetic în jurul avionului.
Parcă nu trebuie să ne folosim puterile.
Ştiu ce am spus. Ascultă la ce spun acum.
Anulaţi atacul.
- Mamă. - Violet.
S. O. S. IG99 e atacat! Anulaţi.
Sun copii la bord.
- Sunt copii la bord. - Nu.
- Pune un câmp în jurul nostru acum. - Nu am făcut niciodată unul atât de mare.
Fă-o acum!
Anulaţi!
Luaţi-vă în braţe.
- Mamă! - Toată lumea să se calmeze.
Vă spun ce nu vom face.
Nu vom intra în panică, nu vom... feriţi!
- Doamne, a cui a fost ideea? - Ce ne facem?
Suntem morţi.
- A explodat! - Am supravieţuit, dar suntem morţi.
Opriţi-vă.
Nu vom muri.
Amandoi, reveniţi-vă!
Dacă nu, vă pedepsesc o lună întreagă.
Înţeles?
Avem o lovitură confirmată. Ţinta este distrusă.
O să treci peste asta.
Eu ştiu că preferi să lucrezi singur.
Eliberează-mă. Acum!
- Sau ce? - O zdrobesc.
Sună cam brutal pentru tine. Fă-o.
Va fi uşor, ca ruperea unei scobitori.
Arată-mi.
Ştiam că nu o vei face,
chiar şi când nu mai ai nimic de pierdut.
Eşti slab
şi eu te-am depăşit.
Alea erau rachete cu rază mică de acţiune. Cu pornirea de pe sol.
Acolo este ţinta noastră.
Vrei să mergem spre oamenii care au încercat să ne omoare?
- Dacă asta înseamnă pământ, da. - Te aştepţi să înotăm până acolo?
Mă aştept să aveţi încredere în mine.
Ce soldat.
Sunt atât de mândră de tine.
Mulţumesc mamă.
Cred că tatăl vostru are probleme.
Mamă, nici noi nu o ducem prea bine.
Mă duc să-l caut,
Iar tu eşti la comandă până mă întorc.
- Ce? - Ai auzit-o.
Puneţi-vă astea, identitatea vă este cel mai de preţ bun.
Protejati-o.
Şi dacă se întâmplă ceva rău, folosiţi puterile.
- Dar ai zis... - Ştiu ce am zis.
Ştiţi băieţii ăia răi pe care-i vedeam în show-rile de sâmbătă seara?
Băieţii ăştia nu sunt ca aia.
Nu se vor abţine pentru că sunteţi copii.
Vă vor omorî. Dacă au şansa.
Nu le daţi şansa asta.
- Mamă... - Vi, contez pe tine.
- Este ceva ce vreau... - Contez pe tine, fii puternică.
Dash, dacă se întâmpla ceva rău, vreau să fugi cât poţi de repede.
- Cât pot de repede? - Da.
Staţi ascunşi, staţi în siguranţă. Mă întorc până dimineaţă.
Mamă!
Mamă, ce s-a întâmplat în avion... îmi pare rău...
Am vrut să... adică când m-ai rugat să... îmi pare rău.
Nu este vina ta.
Nu a fost corect din partea mea să-ţi cer atât de mult.
Dar lucrurile s-au schimbat acum.
Şi îndoiala e un lux pe care nu ni-l mai putem permite.
Ai mai multă putere decât realizezi.
Nu te mai gândi. Şi nu-ţi face griji.
Dacă vine vremea vei şti ce să faci.
Este în sângele tău.
Nu-l slăbeşte.
Poftim?
Nu este slăbiciune să pui preţ pe viaţă.
Dacă vorbeşti de ce s-a întâmplat acolo,
aveam totul sub control.
Şi a dispreţui viaţa nu este putere.
Se numeşte bluf dragă,
ştiam că nu va...
Data viitoare când te joci, fă-o cu viaţa ta.
Bine, bine.
O rachetă?
Hei!
Nu că asta nu ar fi distractiv, dar mă duc să mă plimb.
Ce crezi că se întâmplă aici? Crezi că suntem în vacanţă?
Vieţile mamei şi lui tatei pot fi în pericol
sau mai rău, poate chiar căsnicia lor.
Căsnicia lor?
Deci băieţii răi încearcă să distrugă căsnicia părinţilor noştri?
Las-o baltă, eşti atât de pueril.
- Bine, mă duc să mă uit primprejur. - Mama a spus să stăm ascunşi.
Nu voi părăsi peştera.
Beton.
Super!
Am înţeles, gata de lansare.
- Vi, Vi! - Ce ai făcut?
Timp estimat 29 minute.
TCI normal, suntem pe galben. Totul normal.
Nu răspunde IFF.
IRCM e negativ.
- Bob. - Ce?
Eu n-am zis nimic?
Identificarea, vă rog.
- Hei, Violet, vino şi uită-te. - Ce?
- Vorbeşte! - Ce?
Uite acolo, aia.
Parola vocală incorectă.
- Parola? - Parola vocală incorectă.
Ia stai puţin.
- Ce facem? - Fugim!
- Unde ne ducem? - Departe de aici.
Alertă, intruşi.
- Nu mai este timp. - Nu, nu mai este.
Chiar deloc.
- Te rog. - De ce eşti aici?
Cât de jos mă vrei? Ce crezi că îmi mai poţi lua?
Familia ta... a supravieţuit... prăbuşirii.
- Sunt aici, pe insulă. - Sunt în viaţă?
- Helen? - Bună.
D-vs trebuie să fiţi d-na Incredi...
- Mă ajuta să evadez. - Nu.
Asta făceam eu.
Dă-mi drumul!
Dă-mi drumul, ticălos ordinar ce eşti.
Cum aş putea înşela femeia perfectă?
- Acum te referi la mine? - Unde sunt copii?
- Au declanşat alarma. - Ce?
Acum securitatea s-a dus în junglă. - Ce, acum copii ne sunt în pericol?
Dacă suspectai pericol, de ce i-ai adus?
Nu i-am adus eu, au venit ei şi nu cred că foloseşti tonul potrivit.
- Crezi că-s super-eroi? - Dash, îţi aminteşti ce ţi-a zis mama?
- Ce? - Hei, nu mai vorbiţi.
- Îngheaţă. - Dash, fugi.
- Ce? - Fugi.
- Sunt şi ei super-eroi. - Prindeţi băiatul.
Arată-te.
Hei!
Ha, ha!
Trăiesc.
Hopa!
Trebuia să-ţi spun că am fost concediat, recunosc,
dar nu voiam să te îngrijorezi.
Să nu mă îngrijorez?
Acum alergăm prin junglă să ne salvăm vieţile!
Nu vreau să stârnesc o luptă, dar mă bucur că eşti în viaţă.
Ştiu că eşti acolo, d-şoara Dispar.
Nu te poţi ascunde de mine.
- Acolo erai. - Hei!
Nu te atinge de sora mea!
- Cum faci asta? - Nu ştiu.
Oricum o faci, nu te opri.
Mamă, tată!
Copii!
- Sunteţi teferi. - Sunteţi teferi.
- Ne făceam griji în privinţa voastră. - Credeam că nu vă vom mai vedea vreodată.
Te iubesc.
- Uau! - Ia te uită!
Pauză.
Ce avem noi aici? Uniforme de acelaşi fel?
Oh, nu. Elastigirl?
Te-ai însurat cu Elastigirl?
Şi aţi fost ocupaţi.
Este o familie întreagă de super-eroi.
Parcă am dat lovitură.
Este prea de tot!
- Designul unic al navei... - Nu au fost victime...
Haideţi, trebuie să admiteţi că este mişto.
Este că la film. Robotul va ieşi dramatic,
va face nişte stricăciuni. Torente de oameni care ţipă!
Şi tocmai când totul pare pierdut, Sindromul va salva ziua.
Voi fi un erou mai mare decât aţi fost voi.
Adică i-ai omorât pe adevăraţii eroi ca să te prefaci tu că eşti unul?
Ba sunt real. Destul de real să te înving pe tine.
Şi am făcut-o fără puterile tale atât de speciale.
Le dau eu eroisme.
Le dau cel mai spectaculos eroism pe care l-a văzut cineva vreodată.
Când voi fi bătrân şi mă voi fi distrat destul îmi voi vinde invenţiile,
ca toţi să poată fi super-eroi. Toţi pot fi super-eroi.
Şi cu toată lumea super...
Nimeni nu va mai fi.
Foc de voie!
Tancurile se supraîncarcă.
Îmi pare rău. Este vina mea.
Am fost un părinte de doi bani.
Orb faţă de ce aveam, atât de obsedat de a nu fi cumva subapreciat,
- ... încât v-am subapreciat pe toţi. - Tată.
Ssst! Nu-l întrerupe.
Atât de prins în trecut încât...
Voi sunteţi cea mai mare aventură a mea. Şi era cât pe ce să o ratez.
Jur să vă scot de aici, dacă...
Ei bine, tata a făcut un progres minunat astăzi.
Dar cred că este timpul să plecăm acum.
Trebuie să ne întoarcem pe continent.
Am văzut un avion la venire, drept înainte.
Unde sunt toţi paznicii?
Duceţi-vă.
De câte ori fug, tragi în ei.
Ăsta este hangarul potrivit, dar nu văd nici un avion.
- Un jet nu este destul de rapid. - Cine este mai rapid decât un jet?
Ce ziceţi de o rachetă?
- Minunat, nu pot pilota o rachetă. - Nici nu trebuie.
Foloseşte coordonatele de la ultima lansare.
Staţi, pariez că Sindrom a schimbat parola până acum.
- Cum intru în computer? - Spune "te rog".
- Dragă? - Ce?
- Unde îmi este supercostumul? - Ce?
Unde îmi este supercostumul?
- L-am ascuns. - Unde?
De ce vrei să şti?
Am nevoie de el.
Nici să nu te gândeşti.
Plănuim cină asta de două luni.
- Publicul este în pericol. - Seara mea este în pericol.
Spune-mi unde îmi este costumul, femeie! Vorbim despre un bine mai mare.
Eu sunt soţia ta.
Sunt cel mai mare bine pe care o să-l primeşti.
Fugi!
Copilul meu!
- S-au întors super-eroii. - Este ăla Fironic?
- Fironic? - Nu, Fironic are alt cosum.
Nu, eu sunt un nou supererou. Eu sunt Sindrome!
Staţi la adăpost.
Cineva trebuie să-i tragă măgăoaiei ăsteia o mamă de bătaie.
Ha, ha!
- Am ajuns? - Ajungem când ajungem.
Ce mai faci dragă?
Trebuie să răspund?
Copii, legaţi-vă jos aşa cum v-am spus.
Pornim dragă.
Gata Violet? Gata?
Acum!
Va fi dur.
Robotul este în cartierul financiar. Ce ieşire să iau?
- Traction Avenue. - Aia mă va duce în centru.
- Iau 7 nu? - Nu lua 7.
- Minunat, am ratat-o acum. - M-ai întrebat cum să ajungem acolo, şi eu ţi-am spus.
- Ieşi pe Traction. - Aia mă va duce în centru.
Treci pe banda dreaptă! Semnalizează!
- Nu o iau pe Traction. - O vei rata.
Sunteţi bine acolo în spate?
- Minunat, tată. - Mai putem face asta încă odată?
Aşteptaţi aici şi staţi ascunşi. Eu mă duc.
În timp ce eu aştept de pe margine?
- Nu prea cred. - Îţi cer să stai cu copii.
Şi eu îţi spun că nu ai nici o şansă. Eşti soţul meu şi sunt cu tine.
La rău şi la bine.
Trebuie să fac asta singur.
- Ce este asta pentru tine, timp de joacă? - Nu.
- Ca să fi tu, iar dl Incredibil? - Nu.
- Atunci ce? - Nu sunt...
- Nu eşti ce? - ... destul de puternic.
- Şi asta te va face mai puternic? - Da. Nu.
Atunci? Este cumva un alt antrenament?
Nu te mai pot pierde iar.
Nu pot, nu iar.
Nu sunt destul de puternic.
Dacă lucrăm împreună nu trebuie să fii.
Nu ştiu ce se va întâmpla.
Suntem super-eroi. Ce se poate întâmpla?
Vi, Dash, nu!
Violet?
- Tată. - Duceţi-vă.
- Sunt bine mamă, pe bune. - Staţi aici, bine?
Frozone!
Da!
Bob.
Hei!
Telecomanda Sindromului.
Telecomanda care controlează robotul.
- Tată, arunc-o. - Du-te adânc.
Am prins-o.
Dragă, trage în arme!
Te-am luat.
Mamă, am luat telecomanda.
O telecomandă? O telecomandă care controlează ce?
Robotul?
Se întoarce.
- Asta nu a fost bine. - Dă-mi asta.
Nu-l putem opri. Singurul lucru destul de tare să-l găurească este...
el însuşi.
Se apropie.
- Nu merge. - Copii.
Nu se întâmplă nimic.
- Încearcă să ne mai câştigi ceva timp. - Încearcă-l pe ăla de lângă.
Dragă.
Stai puţin. Apăsă iar butonul ăla.
- Nu celălalt... primul. - Primul.
- Se apropie. - Feriţi.
- Plecaţi de aici, copii. - Nu plecăm nicăieri.
- Apasă butonul! - Încă nu.
- Staţi aşa! - Ce mai aştepţi?
Trebuie să fim mai aproape de ţintă, nu avem decât o lovitură.
Toată lumea la pământ.
Hei, Zone.
A? Nu!
Vezi asta? Aşa se face.
- Asta-i vechea şcoală. - Da, nu-i şcoală ca vechea şcoală.
- Exact ca pe vremuri. - Exact ca pe vremuri.
Şi doare ca la început.
Au îngheţat bunurille Sindromului.
Dacă strănută, vom fi acolo cu batistă şi o pereche de cătuşe.
Oamenii acestei ţări vă sunt îndatoraţi.
Asta înseamnă că nu ne mai ascundem?
Lasă politicienii să decidă asta.
Dar eu vă asigur că se vor rezolva toate celelalte.
Ai făcut bine Bob.
Alo, sunt Kari.
D-nă, am şi eu o întrebare despre Jack-jack.
Haide, suntem într-o limuzină.
Hei, porţi părul pe spate?
- Da, tocmai... da. - Îţi stă bine.
- Mulţumesc tată. - A fost atât de mişto când ai răsturnat maşina aia.
Nu atât de mişto ca tine alergând pe apă.
Mamă, a fost atât de mişto când ai luat pue unul din ăia cu mâna
şi ai dat cu el în celălalt!
- Da, încerc să ascult, taci dragă. - Eu sunt.
Jack-Jack e ok, dar se întâmplă lucruri ciudate.
Jack-Jack e ok, dar face nişte chestii care te sperie.
Când vă întoarceţi?
i-a bătut pe tipii ăia care încercau să ne omoare!
A fost cea mai tare vacanţă. Îmi iubesc familia.
Nu sunt bine, d-na Parr!
Pune aia jos, opreşte-te. Trebuie să mă sunaţi.
Am nevoie de ajurot, d-nă...
Bob, ascultă asta.
O să sun la poliţie...
Sunt Kari,
mă scuzaţi că am luat-o razna, dar copilul dvs. Are nevoi speciale.
Oricum, vă mulţumesc că aţi trimis înlocuitor...
Nu am trimis înlocuitor.
Ssst. Copilul doarme.
Voi mi-aţi luat viitorul.
Eu doar vă întorc serviciul. Nu vă faceţi griji, voi fi un bun mentor.
Îl voi susţine, încuraja. Cum tu n-ai făcut niciodată.
Şi cu timpul, cine ştie, poate deveni un bun ajutor.
Scapă, Bob. Trebuie să facem ceva acum.
Ce se întâmplă?
- Trebuie să-l oprim, aruncă ceva. - Nu pot, îl pot lovi pe Jack-jack.
Aruncă-mă pe mine.
Bob, aruncă-mă pe mine.
Nu!
Încă nu s-a terminat. Pun eu mâna pe el până la urmă.
Vă iau eu fiul.
Oh nu.
Uită-te la mami dragule, nu te uita în jos.
Totul este în regulă.
Asta-i fata mea.
Asta înseamnă că trebuie să ne mutăm iar?
Fir-ar să fie!
Măiculiţă, asta a fost beton de tot!
3 luni mai târziu.
Chiar trebuie să avem iar majorete?
- Adică, ce este cu asta? - Mereu am crezut că...
- Bună. - Bună.
- Tu eşti Violet, nu? - Eu sunt aia.
- Pa, Vi. - Eşti diferită.
Mă simt diferită. Diferită este în regulă?
Da... Diferită este minunat.
Ai vrea...
- Da? - Crezi că am putea...
- Tu şi eu... - Da?
- Crezi că... - Ssst.
Îmi plac filmele. Cumpăr eu floricelele, bine?
Film, a... da.
- Da, hei, deci... vineri? - Vineri.
- Hai, Dash, fugi! - Fugi!
Hai, accelerează.
Fugi!
Mişcă!
Stai, mai încet oleacă.
- Fă-o palpitantă! - Al doilea.
Al doilea la mustaţă.
Ăsta-i băiatul meu.
Dash, suntem atât de mândri de tine.
Habar n-am ce voiaţi să fac.
Priviţi, Minerul.
Sunt mereu dedesubtul vostru,
deci nimic nu mi se pare înjositor.
Declar război păcii şi fericirii.
În curând toţi veţi tremura în faţa mea!
Sincronizarea: Sherpe