-= www.OpenSubtitles.org =-
Freud a spus: "iubeşte şi munceşte". Munceşte şi iubeşte.
Doar atât există.
Ei bine, m-am pensionat, iar soţia mea e moartă.
După cum vă puteţi imagina, asta mi-a oferit destul de mult timp liber.
Soţia mea a decedat acum trei ani şi jumătate.
Mi-e dor de ea în orice mod posibil. Iar pensionarea?
E efort continuu, neobosit în privinţa creativităţii.
La început, recunosc mi-a plăcut caracterul nou al acesteia.
M-am simţit de parcă aş fi chiulit de la şcoală.
Am folosit toţi kilometri gratuiţi pe care i-am păstrat şi am călătorit în jurul lumii.
Problema era, că indiferent unde mă duceam,
imediat cum ajungeam acasă, faptul că n-aveam unde să mă duc mă afecta.
Mi-am dat seama că soluţia era să mă mişc.
Să mă scol din pat, să ies din casă şi să mă duc undeva.
Oriunde.
Fie ploaie, fie soare, eram la Starbucks până la ora 7:15.
Fiţi amabil, vă supăraţi dacă ne aşezăm?
- Nu. - Salutări. Ce mai faceţi?
N-o pot explica, dar îmi dă senzaţia că fac parte din ceva.
Tipii de azi, n-au nicio treabă cu numerele.
Nu aduce în discuţie cifrele.
Cum îmi petrec restul zilelor?
Joc golf, citesc cărţi, văd filme, joc cărţi,
am încercat şi yoga, am gătit, am plantat, am fost la cursuri de mandarină.
Wo yňng jěn le yiqič.
Traducerea: Le-am încercat pe toate.
Şi să nu uităm de înmormântări.
Sunt mai multe decât aş fi crezut vreodată.
Singurul loc în care călătoresc acum
e San Diego, când îmi vizitez fiul şi familia lui.
Sunt minunaţi, îi iubesc foarte mult,
dar sincer să fiu, cred că mă bazez pe ei mai mult decât ar trebui.
Nu mă înţelegeţi greşit, nu sunt nefericit, dimpotrivă.
Totuşi, există un gol în viaţa mea care trebuie umplut.
Curând.
Şi aşa am ajuns l-a ziua de azi, când plecam de la piaţă,
unde ceva mi-a atras atenţia.
Stagiari senori...
Ben! Mi să părut mie că tu eşti.
- Bună! - Salut.
Ce ai găsit?
Cred că e un anunţ, pentru un post de stagiar senior online, oare mă potrivesc?
Ia să văd... Candidaţii trebuie să fie peste 65 de ani,
să fie buni organizatori, să fie interesaţi de comerţul online
şi o atitudine plină de entuziasm.
Aboutthefit.com... Nu e cumva acolo unde...
Da, da, au cumpărat o fabrică veche în Redhook.
Fiica mea îmi spune că au vânzări mari pe internet, dar n-am idee cum.
Trebuie să urci candidatura pe internet.
Şi asta e o provocare, ia uite: Scrisorile de recomandare încă sunt la modă.
Filmaţi-vă propria recomandare şi urcaţi videoclipul pe YouTube
sau pe Vimeo, folosind format mov, avi sau mpeg.
Aşteptăm cu nerăbdare să vă cunoaştem.
- Cred că aşa vor să mă cunoască. - Nici nu ştiu în ce limbă ai vorbit.
Ce faci în seara asta, Ben?
Lasagna îngheţată? Pot să o fac eu salată, luăm cina împreună,
ştii tu, cum am făcut atunci... Şi n-am mai făcut după.
Acum cinci luni, dacă ţii minte.
Sigur că da, trebuie să o facem din nou, dar nu putem amâna?
- Eşti foarte drăguţ, să ştii. - Nu-i adevărat.
Chiar eşti. Ne vedem.
Să nu mă laşi să aştept prea mult. Nu întineresc.
- Ştiu, ştiu... - Bun.
În fine, candidez pentru acest post fiindcă mi se pare o idee extraordinară.
Mi-ar plăcea să am un loc în care să merg în fiecare zi,
vreau legăturile, entuziasmul şi provocările care vor veni,
cred că aş vrea să fiu un om de care este nevoie.
Va dura puţin până mă voi obişnui cu tehnologia,
mi-am sunat nepoţelul în vârstă de 9 ani să-mi spună ce-i un port USB.
Dar mă voi descurca, vreau să învăţ.
Toată viaţa am fost un om loial companiei pentru care am lucrat,
sunt demn de încredere şi mă descurc bine în perioade de criză.
Îmi place şi faptul că sunteţi în Brooklyn.
Am locuit aici toată viaţa, iar în ultimul timp mi se pare
că nu sunt la curent cu lumea de azi.
Mi-ar fi de ajutor şi în privinţa asta.
Am citit undeva că un compozitor nu se retrage,
ci se opreşte când nu mai are muzică în sânge.
Eu încă o am în sânge, sunt absolut sigur de asta.
Traducerea şi adaptarea Azael - Subtitrari-noi Team & FlorinA
Am veşti bune, am găsit mărimea pe care o doriţi pe albastru.
Nu, pachetul ar fi trebuit să ajungă până acum.
O să-l localizez imediat.
Pantalonii ăştia sunt perfecţi pentru coapse mari, le fac să pară foarte mici.
Bun, vreau să recapitulăm puţin.
Aveţi şase domnişoare de onoare, aţi comandat şase rochii pe roz,
nunta e în trei zile, iar cele primite sunt gri închis.
Nici nu vindem în culoarea aia.
O să facem aşa, o să sun vânzătorul, îi spun să îndrepte greşeala azi,
voi verifica personal rochiile înainte de expediere
şi vă promit că vor ajunge la dvs până vineri la ora 9 dimineaţa.
Notaţi numărul meu de mobil. 718-555-0199.
Vă mulţumesc foarte mult pentru răbdare,
mă voi asigura că veţi primi banii înapoi.
Da!
Vă puteţi lua grijă de la asta, s-a rezolvat.
Rachel, iţi doresc o nuntă minunată.
Doamne, cum s-a întâmplat aşa ceva!?
Jules...
- Ştiu, ştiu, am întârziat. - Da!
- Peste tot. - Nici nu ştiu de ce sunt la telefoane,
nu-mi prinde prea bine că fac atâtea.
- Bun, ce am de făcut? - Cam a avut o altă şedinţă,
dar la ora 2 se întoarce. Trebuie să aprobi pagina de mâine.
Întâlnirea de la ora 11 va fi în sala de conferinţe,
deci să ajungi până la 11:10, iar mailurile nu-s verificate.
Uitasem de ele.
Vreau să găsesc o cale prin care oamenii pot cumpăra împreună online,
e mai bine decât să fie singuri. E o idee bună, nu crezi?
Da, îmi place cum sună.
E un moment potrivit să o sunăm pe mama ta?
Sunt pe bicicletă.
Ce dezastru! E mijlocul biroului! Nu, nu, nu pune aia acolo...
- Bună ziua. - Bună.
Sunt Ben Whittaker, am venit la interviul pentru postul de stagiar senior.
- Salut, Ben, ce mai faci? - Sunt foarte bine, mulţumesc.
Excelent, ia un loc, va veni cineva după tine.
Mulţumesc.
Ţineţi mine, pagina de pornire trebuie să fie lizibilă imediat.
Şi încă ceva, cei de 35 de ani văd cum vedem noi de aici.
Bun, nu pot să citesc nimic, dar dacă aş putea, ce-ai vrea să văd?
Cinci fete şi o haină sau mărimea hainei?
Ambele lucruri, dar vreau să evidenţiez cămaşa pe cele 5 tipuri de siluetă.
Da, trebuie să se vadă neapărat.
Poza să fie puţin mai mare, iar cinciul să fie puţin mai grafic.
Perfect.
Fata în cămaşă roşie, pune-o în prim plan,
produsul ăla se va vinde ca pâinea caldă.
Jules, am nevoie de aprobarea ta de acum două ore.
Ştiu, ştiu, dar poţi să încerci să faci ce am zis?
Sigur.
Mia, spune-mi încă o dată.
40 la sută dintre vizitatori nu trec de prima pagină.
- Nu-i chiar aşa de rău. - Da, dar ar trebui să facem ceva.
Uită-te aici.
E perfect.
- Am setat pagina. - Bine. Vă mulţumesc!
Bun, ştiţi rochiile alea? Sau făcut greşeli mari cu adresa.
Vei avea de dat câteva interviuri azi, Ben.
Vreau să ne asigurăm că amândoi găsim ce ne dorim.
Nu lucrăm pe principiul "Încă o zi la muncă", sper că o să te simţi bine aici.
E prima dată când avem oameni în vârsta pe acest post,
deci s-ar putea ca unele întrebări să nu vi se potrivească prea bine,
- dar ne descurcăm noi cumva. - Am înţeles, spuneţi.
Foarte bine.
- Unde aţi terminat şcoala? - La Northwestern.
Şi fratele meu tot acolo a fost!
- Probabil mai recent. - Da, a absolvit în 2009.
Eu în 1965.
În ce sunteţi licenţiat? Vă amintiţi?
- Şi după Northwestern aţi fost... - Am lucrat pentru Dex One.
- Şi firma se ocupa cu... - Făceau cărţi de telefon.
Am supervizat printarea cărţilor timp de 20 de ani.
Înainte de asta, am fost vicepreşedinte în vânzări şi publicitate.
Încă mai fac cărţi de telefon? Nu căuta toată lumea numerele pe Google?
Probabil, dar înainte de Google, aşa făceam rost de numere.
Nu, nu, sigur. Am înţeles.
Patruzeci de ani la o companie de cărţi de telefon, incredibil.
O să vă pun o întrebare mai grea, vreau să vă gândiţi foarte bine.
Nu vă grăbiţi.
Unde te vezi peste 10 ani?
- Când o să am 80 de ani? - Da... Da, sigur.
Stai puţin... Nu ştiam că ai 70 de ani.
Întrebarea asta nu prea ţi se potriveşte, putem sări peste.
- Cum vrei tu, Justin. - Bine, sărim peste.
Arăţi grozav, să ştii. E clar că eşti calificat lucrezi aici,
chiar supracalificat, suntem foarte impresionaţi, ai avut interviuri bune,
videoclipul a fost la fel... Felicitări, Ben, ai reuşit.
Eşti stagiar.
Am nevoie de tine două minute.
Acum două săptămâni, am vorbit despre programul de stagiatură al seniorilor.
Nu-mi amintesc.
Serios? A fost o discuţie destul de lungă.
Da? Bine, seniori de la liceu sau de la facultate?
Nu, seniori în viaţă, vârstnici.
Poftim?
Ţi-am spus că ar trebui să avem un program de genul,
ţie ţi-a plăcut ideea, aşa că eu am pus-o în aplicare.
Va fi grozav. - Stai puţin.
Angajezi stagiari în vârstă?
S-au făcut multe cercetări în privinţa asta, iar rezultatele sunt incredibile.
Imaginează-ţi un stagiar cu experienţa de o viaţă,
în comparaţie cu unul care a petrecut ultimii 4 ani la bere în cămin.
- Vor dori să lucreze aici în viitor? - Nu, scumpo, sunt pensionaţi,
vor doar să vadă cum e.
Iar eu aş vrea ca unul dintre ei să lucreze cu tine.
Cameron, nu!
În primul rând, nu mă înţeleg prea bine cu vârstnicii.
Ştii cum sunt cu părinţii mei, asta e prea...
- De ce îmi dai şi mie unul? - Pentru că tu dai exemplul.
Vrei o femeie sau un bărbat? Avem multe femei drăguţe.
Nu vreau femeie, mi-ar aminti de mama, e prea ciudat.
Avem un bărbat care pare uimitor.
L-am lăsat să stea puţin cu grupul, unii dintre ei au plâns de emoţie.
Cred că nu va funcţiona, dar spune-mi cât timp trebuie să fac asta.
Cel puţin şase săptămâni, altfel vom fi daţi în judecată.
- Ştiu că n-am vorbit despre asta. - Ba da, am vorbit.
Mâine vei avea stagiar.
Înapoi la treabă.
Stagiari, bun venit la ATF.
Lucrăm toţi la etajul ăsta, fiindcă totul se face în echipă, prin comunicare.
Nimeni nu are birou privat, nici măcar Jules Austin, fondatoarea.
O puteţi vedea acolo.
Îi place să se plimbe prin birou, nu vrea să piardă niciodată timp.
Şi spune că aşa face mişcare.
- E adorabilă. - Mda.
- Salut, eu sunt David. - Salut David, eu sunt Ben Whittaker.
- Interesantă companie, nu? - Mie îmi spui?
A fost o sigură poziţie pentru stagiari tineri şi eu am primit postul!
Şi eu sunt destul de entuziasmat.
Să vă spun câteva cuvinte despre Jules.
A început să lucreze acum 18 luni, totul a fost ideea ei şi a pornit de aici.
Jules a probat tot ce a vândut, a făcut descrierile hainelor şi i-a mers.
A ajuns online în patru luni. A început cu 25 de angajaţi,
acum sunt vreo 216. Cu voi, 220.
- Ben, o să porţi costum? - Sigur că da.
Eşti încrezător, îmi place stilul tău.
Foarte mult.
Tocmai am ajuns la 2500 de likeuri pe Instagram!
Aşa facem când se întâmplă ceva bun pentru noi.
Luaţi un loc la masa stagiarilor, verificaţi emailul,
s-ar putea să lucraţi cu o persoană anume, sau într-o anumită echipă.
Ori poate lucraţi pe cont propriu. Oricum, nu vă faceţi griji.
Staţi să vă pun pe Instagram.
Un moment special, griul este noul verde.
Luaţi loc!
Mulţumesc.
Ăla.
Bun venit, Ben. Tu vei lucra direct cu fondatoarea noastră, Jules Austin.
Sunt cu cineva de la studioul foto!
Eu sunt pe cont propriu.
- Ben, tu unde eşti? - Se pare că sunt stagiarul cuiva.
- Frumos! Al cui? - Al lui Jules Austin.
Ce ghinion!
Ţine-te bine.
Salut, Ben! Ţi-am pregătit întâlnirea cu Jules Austin azi, la 15:55.
Te rog să fii prompt, Jules are o altă întâlnire la 16:00.
Hei! Mult succes.
Perfect! Sigur, la ora 5.
De fapt, stai puţin. Este o întâlnire cu furnizorul la 5:15.
Revin eu cu un telefon.
- Da? Bună. - Bună, sunt Ben Whittaker,
am programare la 15:55 cu domnişoara Austin.
La 15:55? E întâlnirea cu stagiarul.
Eu sunt stagiarul. Ce mai faci?
Iartă-mă, cum adică eşti stagiar?
E un program pentru seniori stagiari, azi am început.
Doamne...
- Câţi ani ai? - 70. Tu?
Eu am 24. Ştiu că toată lumea pare mai în vârstă la lucru,
dar în cazul tău nu va fi un beneficiu.
Scuze.
Mie mi s-a părut că eşti mai tânără.
Sigur...
Ai vreun pont pentru mine înainte să intru?
Vorbeşte repede, nu-i plac oamenii lenţi,
cel puţin mie aşa mi se pare. Schimbă subiectele, nu insista pe unul
- şi nu uita să clipeşti. - Să clipesc?
Da, se simte ciudat când oamenii nu clipesc.
E deja 3:57 şi şedinţa ta... Du-te, du-te!
Bine, bine.
Poftim? Da, sunt aici!
Bună, Jules. Eu sunt Ben, noul tău stagiar.
Mă bucur că şi ţie ţi se pare amuzantă situaţia.
E greu să pară altfel.
Deci, Ben... Voiam să te întreb ce caută un tip ca tine în locul ăsta,
dar Cameron mi-a tăiat elanul. Pot să fiu sinceră cu tine?
- Te rog. - Nu o să-ţi dau prea multe de făcut.
Ăsta-i adevărul.
Faptul că eşti stagiarul meu e doar un exemplu pentru echipă.
Eu sunt de părere că tu ai fi mult mai bun în Marketing sau la Design.
Nu se lucrează aşa alert şi e mai uşor de înţeles.
Dacă ceri un transfer, cu siguranţă te vom putea muta.
Dacă asta preferi...
Vei fi mai fericit acolo, crede-mă. N-ai vrea să lucrezi pentru mine.
Am prins ideea, dar mă pot înţelege cu oricine,
am venit aici să învăţ despre ce faceţi şi să ajut cum pot.
- Deci, nu vrei să te transferi? - Nu prea, domnule. Scuzaţi-mă...
- Scuzaţi-mă. - Bine.
- Atunci, vei lucra cu mine. - Grozav, aştept cu nerăbdare.
Îţi voi trimite un email când vreau să faci ceva.
Sau pot să trec eu de câteva ori pe zi pe aici...
Îţi dau eu un email.
Şi încă ceva, nu-i nevoie să te îmbraci aşa, suntem relaxaţi aici.
Mă simt confortabil în costum, dacă e în regulă.
- Am înţeles, eşti de modă veche. - Exact.
- Măcar voi ieşi în evidenţă. - N-ai nevoie de costum pentru asta.
Aşa-i. Se pare că am terminat şedinţa în două minute.
- Voi aştepta un semn de la tine. - Bine.
Vrei să las uşa deschisă sau să o închid?
Nu contează. Mai bine las-o deschisă.
O să te obişnuieşti cu mine, eventual.
Aştept cu nerăbdare.
Bună.
Bună!
Salutare!
De ce ai nevoie?
- Ce faci, Ben? Eşti bine? - Perfect.
Bun, micşorezi imaginea, aşa.
Mă duc la o întâlnire. Mă întorc într-o oră. Vorbim atunci?
Dai click aici...
Alo? Bună!
Rămâi?
Plec după ce pleacă şeful, Davis.
Se pare că vei mai rămâne pe aici ceva timp. Ne vedem mâine, Ben.
- Noapte bună! - Şi ţie.
La muncă!
- Împing eu şi ridici tu? - Mulţumesc!
Îmi place poza aia, o vreau în 4 feluri. O vezi cea după...
Bună.
Vor să ştie ce clienţi au cumpărat şi n-au mai revenit,
să afle dacă e vreo problemă şi să o rezolve.
- Da, dar nu înţeleg... - Uite ce cred c-ar trebui să faci.
- Trebuie să... - Hei! Hei!
Vine acum, fii atent. Nici nu se uită la mine.
Beth, ce faci? Arăţi foarte bine!
Cât timp poate o femeie să fie supărată pe cineva?
Depinde de ce i-ai făcut.
Nimic intenţionat. Am ieşit cu ea, credeam că era mişto,
chiar mi-a plăcut de ea...
Dar apoi, m-am culcat, din greşeală, cu colega ei de apartament.
- Nu-i prea bine. - Nu ştiam că-s colege,
am cunoscut-o în oraş, de unde era să ştiu?
Ben, spune-mi...
Ce să fac acum? Eşti mai în vârstă, ai trecut prin multe.
Ai multă experienţă, cât timp crezi că va fi supărată pe mine?
Jay, eu n-am pic de experienţă, dar îţi pot spune că n-ai ce face.
Cred că ai vorbit deja cu ea, ţi-ai cerut scuze,
i-ai spus că e importantă pentru tine...
Ei bine...
N-ai vorbit cu ea? Ce-ai făcut, i-ai scris pe Twitter?
Nu, sigur că nu. I-am trimis vreo un milion de mesaje.
Nu mi-a răspuns, aşa că i-am trimis email,
unul bine scris, drăguţ, lung, cu titlul "Îmi pare rău".
Am scris de vreo mie de ori că-mi pare rău, cu emoticoane triste...
Alea cu lacrimă pe obraz...
Ar trebui să vorbesc cu ea şi gata, nu?
Evident.
Nu cred că ţi-ar prinde rău.
- Ai numerele alea? - Da.
Am observat că stagiarul meu îşi face de lucru.
Domnul Popularitate, se descurcă foarte bine.
Toată lumea îl place.
Nu te uita la biroul ăla, e ca groapa de gunoi,
o să te enervezi degeaba.
Tocmai te-ai dat pe mâini. Intri în operaţie şi nu ştiu eu?
Pe bune!?
Cum s-a întâmplat aşa ceva?
Nu, nu, e în şedinţă.
Bună! Te pot ajuta cu ceva?
Da, Jules a vărsat nişte sos pe haină,
poţi să o duci tu la studioul foto? Acolo poate fi curăţată bine.
- Sigur, unde e haina? - Pe ea.
- Vor să luăm în considerare... - Aşa?
Posibilitatea de a ne întâlni cu câţiva directori executivi.
Nu mă aşteptam la asta.
De ce?
Nu am destulă experienţă?
N-am absolvit la Harvard?
Nu conduc ca la carte?
Nu tocmai astea-s motivele care ne-au adus unde suntem?
Serios!?
Nu-s un copil care trebuie supravegheat.
Credeţi că m-aş descurca mai bine aşa?
Am atins obiectivul pe cinci ani în nouă luni!
Exact! Jules, nu ţinem pasul cu propriul succes.
Ai întârziere de o oră, la orice şedinţă ai.
Se poate regla ceasul după tine.
Te înţeleg, ziua are numai 24 de ore, toţi încercăm să ne facem treaba.
Informaticienii noştri lucrează până la 2 sau 3 dimineaţa.
Serverele sunt suprasolicitate, nu mai avem bunuri pe stoc,
avem probleme cu programarea şi livrările.
Cu cât vom fi mai buni, cu atât mai mult se vor complica lucrurile.
Dar nu tocmai asta se întâmplă când începi de la zero?
Spune-mi, pentru ce îşi face toată lumea griji?
Avansăm prea repede şi am putea pierde controlul.
Investitorii sunt de părere că un director cu experienţă te-ar putea ajuta.
Îţi va lăsa loc să faci ce faci tu cel mai bine.
Tu vii cu ideile şi altcineva îşi bate capul cu punerea lor în practică.
Cameron, oricine va veni, va dori să facă lucrurile în felul său.
Va fi, tehnic, şeful meu.
Cum pot să fac ce vreau eu dacă dau raportul cuiva?
Crezi că va funcţiona? Să cer aprobare pentru ideile mele?
Grupul Gilt a angajat un director, cum ţi se pare că se descurcă?
Mai bine mă laşi să învăţ eu cum să fiu director.
Scuzaţi-mă...
Îmi cer scuze, Becky spunea că ai ceva de făcut.
Ceva despre haina ta.
Da.
- Mulţumesc, Ben. - Nicio problemă.
Investitorii au făcut o listă cu potenţiali directori.
Hai să ne uităm la ea, să o explorăm. Putem decide ulterior.
Mergem cu paşi mici.
Ben!
- Se întâmplă ceva important? - Nu-mi dau seama.
- Ai stat foarte mult acolo. - Nu aud bine.
Plec acum, şefa.
Şefa...
Salut, Ben. Ben!
Câţi ani are valiza aia?
E o valiză tip executiv din 1973. Nu se mai fac.
- Sunt puţin îndrăgostit de ea. - E clasică, foarte frumoasă.
Pa!
Dumnezeule, cineva a curăţat biroul!
Mi-am jurat că-l voi curăţa chiar eu, cândva.
- N-am fost eu. - Ben a venit la 7 şi l-a curăţat.
Cine?
Ben... Stagiarul tău!
Ben Whittaker!
Cineva e foarte fericită!
Genial! Mulţumesc!
E cel mai bun lucru care s-a întâmplat săptămână asta.
Mulţumesc!
Ăsta e darul tău pentru o treabă bine făcută.
- Eu sunt Fiona, maseuza biroului. - Bună, Fiona. Eu sunt Ben.
- Îţi place masajul? - Da, foarte mult, mulţumesc.
- Eşti cam încordat, Ben. - N-am stat demult la birou,
- m-am dezobişnuit. - Te înţeleg.
Am auzit că sedentarismul e la fel de rău ca fumatul.
Ia să vedem ce putem face.
Te-am văzut la prânz, în cantină.
- Mă întrebam cine eşti. - Chiar aşa?
Mi-a spus cineva că eşti stagiar. Frumos din partea ta că faci asta.
Da, m-am gândit să fac ceva nou, să văd cum e.
Da, sigur.
Sunt uimită tot timpul de ce se întâmplă aici, îmi place foarte mult locul ăsta.
- Doamne... - Da.
Da, aşa.
Cum e, Ben?
- E... - Bun.
Poftim.
- E bine? - Mamă, mamă...
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, Ben. Mă bucur că nu-s singura vârstnică de aici.
Şi mie mi-a făcut plăcere.
- Ne vedem mai târziu? - Mi-ar plăcea foarte mult.
Şi mie.
Nu eşti aşa bătrân cum te credeam!
Stai puţin... Vrei să zici că te razi zilnic?
- Da. - Chiar şi duminica?
- În fiecare zi. - Chiar dacă nu te întâlneşti cu nimeni?
- Da. - Cum e posibil?
Am căutat cele mai ieftine apartamente şi nu-mi permit nimic în Brooklyn.
Părinţii mi-au dat două săptămâni să-mi găsesc o locuinţă, e imposibil.
- Te vor da afară? - Se pare că se grăbesc să scape de mine.
Jules! Bună!
- Salut, ce mai faci? - Bine.
- Mike te cheamă, nu? - Da.
Eu sunt Ben, lucrez cu Jules.
- O să coboare imediat. Ştiu. Uite care-i chestia...
Nu te supăra, dar mi s-a părut că ai băut ceva.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Spune-i tu că nu poţi conduce azi, ca să nu-i spun eu.
- E totul în regulă? - Da.
Jules.
Îmi pare rău, dar nu mă simt prea bine.
Nu vreau să conduc, poate fac vreo prostie.
Sigur, nicio problemă, îţi poţi lua liber azi.
- Sper să te simţi mai bine. - Mulţumesc.
- Îi pot lua eu locul lui Mike. - E-n regulă, conduce Becky.
Serios, vrei să-i dai şi mai multe de făcut?
Sper că nu te superi că nu stau în faţă,
nu vreau să fiu nepoliticoasă, dar gândesc mai bine aici.
- Adică, locul din faţă... - Nu, nu, nu, e-n regulă.
Da.
Tot ce auzi în maşină e strict confidenţial, bine?
Stai liniştită.
- Bună, mamă! - În sfârşit, te-am găsit!
Da. Ce faci, cum eşti?
Eu şi tatăl tău am reuşit să terminăm cu cercetările la spital.
Grozav.
Aud cum tastezi. Aşa-i mai bine.
Am studiat femeile sub 40 de ani care dorm sub 6 ore pe noapte.
- Şi ce aţi aflat? - Ceva interesant.
Se pare că au şanse cu 38% mai mari să se îngraşe,
comparativ cu femeile care dorm 7 ore pe noapte.
Glumeşti!? Ştii că nu dorm bine de doi ani.
Ăsta-i adevărul.
Mamă, mă grăbesc să ajung la o şedinţă în oraş, trebuie să fiu gata.
- Pot să te sun când ajung acasă? - Nu e nevoie.
Bine. Te iubesc!
Mulţumesc.
Bună, ce faci? Te-ai uitat peste materialul pe care ţi l-am trimis?
Da, m-am uitat. A lucrat foarte bine la compania anterioară,
am înţeles ideea, e foarte bun.
Chiar e. Partea bună e că ne-a urmărit şi îi place foarte mult ce facem.
Totuşi, e doar un nume din toată lista, dacă nu-ţi place,
vom merge mai departe. Să încerci să fii deschisă la idee.
Tipul e genial, iar investitorii îl plac foarte mult.
Mark Zuckerberg n-a avut nevoie de director executiv şi era adolescent.
- Sună-mă când termini. - Bine.
Nu-i nevoie să-mi deschizi uşa.
O să dureze în jur de o oră, dar dacă nu poţi rămâne,
- o sun pe Becky şi te va găsi ea. - E-n regulă, voi fi aici.
- Cred c-am uitat să mănânc azi. - Vrei să-ţi iau nişte sushi?
Nu, are prea mult mercur. E-n regulă, sunt bine.
Chiar îmi e puţin greaţă.
- Ai terminat repede. - Mie nu mi s-a părut la fel.
Ţi-am luat nişte supă de la un local pe care-l ştiu.
Mulţumesc. Nu era nevoie...
- Doamne, miroase aşa bine! - Foarte bine.
- Ce repede se răspândesc veştile. - Cam scurtă şedinţa.
Da, nu mi-a plăcut de el.
Serios? De ce?
Mi s-a părut că e un misogin condescendent care habar n-are ce facem.
Sinceră să fiu, cred că ne-ar fi făcut mai mult rău,
ne-ar fi pierdut toţi clienţii pe care i-am câştigat cu muncă grea.
Şi cred că ne-ar fi înlocuit pe noi cât ar fi putut de repede.
Şi încă ceva, n-a clipit deloc! Chiar nu mi-a plăcut de el.
Bine, am înţeles.
- Ne vedem dimineaţă? - Sigur că da.
- Îmi pare rău. - Să nu-ţi pară.
Vreau să-ţi mulţumesc că ai condus azi şi că mi-ai luat supă.
Şi faptul că ai curăţat biroul ăla... Ai fost genial!
Cu multă plăcere.
E-n regulă, chiar nu muşc.
Ai pus afacerea asta pe picioare singură, acum un an jumătate,
iar acum ai 220 de angajaţi... Ţine minte cine a făcut totul.
Cine?
Mulţumesc.
Nu-mi place că trebuie să-ţi spun, dar încearcă să dormi.
- Mami! Bună! - Cine-i fata mea preferată?
Ţine-te bine.
- Ai avut o zi bună? - A fost în regulă.
Dar Maddy a spus că nu vrea să mai fim prietene.
Nu cred că a vorbit serios.
I s-ar face dor de tine.
Încep să cred că Maddy e bipolară.
Trecem prin asta odată la două zile.
Aşa-i.
Cum a fost şedinţa? Azi a fost, nu-i aşa?
Da, de acolo vin.
- Mami, cred că o să câştig, uite! - Super!
Da, e competiţia Farfuriilor cu Tort, dar abia mâine se termină,
nu începe să judeci de acum.
Nici nu-ţi mai zic de micul accident al tortului meu,
cineva anume şi-a pus cotul în el.
- Poftim? - A fost un accident!
Sinceră să fiu, îmi place foarte mult cel roz.
E al meu! Eşti fericită din cauza mea?
Da, sunt foarte fericită din cauza ta.
- Tati m-a ajutat la decorat. - Aţi lucrat foarte bine.
Mergem să faci baie?
Stai puţin, ce s-a întâmplat la şedinţă? Nu ţi-a plăcut tipul?
Nu era potrivit, mie nu mi s-a părut bun.
Mai sunt destule nume pe listă.
Da?
O să ajung sus înaintea ta!
Ben, nu te-am văzut de câteva zile.
Da, amice, Ben are un loc de muncă!
Nu eşti niciodată acasă! Ce faci? În fine, sunt Patty!
- Alo? - Bună, Fiona...
Sunt Ben Whittaker de la aboutthefit.
Bună, mă bucur să te aud.
Şi eu mă bucur să te aud.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Te-am sunat mai repede decât te aşteptai.
Mă bucur c-ai făcut-o.
Jules.
- Linişte, las-o să doarmă, tată. - Bine.
Bine.
- Am încercat să rămân treaz. - Ştiu...
Îmi pare rău c-am adormit acolo, dar eram foarte obosită.
Ştiu că ai vrut să vorbim.
Vrei să ne uităm la un film pe Netflix?
- Scuză-mă, am aţipit. - Nu-i nimic.
Paige a învăţat să spună cuvântul gigantic azi.
Serios?
M-a făcut să râd. S-a uitat la mine şi a zis
"Eşti un tată gigantic, tată."
Nu-mi place când vorbesc ca mămicile,
dar încep să am nevoie de ceva timp pentru mine.
Ştiu.
Noapte bună.
E cineva acasă?
Nu-mi pot ţine ochii deschişi, Jules. Mai bine o lăsăm pe mâine.
Închide lumina.
- Alo? - Bună Ben, sunt Becky.
- Secretara lui Jules. - Da, ce s-a întâmplat?
Şoferul lui Jules a dispărut. Nu-mi răspunde la mesaje.
Ştiu că ai condus-o pe Jules ieri, n-am auzit nicio plângere de la ea,
aşa că m-am gândit că o poţi lua tu dimineaţa.
Sigur.
- Ştii unde locuieşte? - Am fost ieri acolo.
Bun, deci îţi aminteşti.
- Da! - Şi mă auzi bine, nu?
Foarte clar, şefa.
Să ajungi la 7:45, suni la uşă şi te îndepărtezi.
Va şti că tu eşti.
Sun şi mă îndepărtez, am înţeles.
Şi acum să plec.
O secundă, vin imediat!
- Salut, ai venit după Jules? - Da, salut. Scuze, aştept în maşină.
Nu-i gata încă, vrei să intri?
Tocmai am pus cafeaua la făcut, durează puţin.
Eu sunt Matt.
- Ben Whittaker. - Încântat. Poftim înăuntru.
Ai grijă, sunt piese de lego peste tot.
Ia loc, Ben.
Paige, el e Ben, lucrează cu mami.
- Bună! - Bună.
- Joc un joc cu prinţese. - Da, se pare că o să câştigi.
- Eşti noul şofer al lui Jules? - Sunt stagiarul ei.
Ce amuzant!
- Ştii ce înseamnă stagiar? - Nu.
E în regulă, toată lumea crede că-i amuzant.
- Neaţa. - Neaţa.
Alea sunt pentru curăţătorie?
Astea trei da, astea două sunt pentru spălat, iar asta...
Are un nasture lipsă.
- Dacă poţi să... - Sigur!
- Mulţumesc! - Draga mea, înainte să pleci,
- vreau să recapitulăm câteva lucruri. - Sigur.
Uite ce am eu.
- Da! - Aici a fost tot timpul.
Mulţumesc.
- Ai chestia aia pentru ATF? - E pe masă.
Cred că mai bine aştept afară.
- Vrei o stafidă? - Mulţumesc!
În seara asta lucrezi... Mă asculţi sau te-am pierdut?
- Ben, mă ascultă? - Te ascult!
Verific nişte chestii pe care trebuia să le primesc.
Nu-s prea mulţumită.
- Ce ziceai de seara asta? - Ştiu că lucrezi, o să merg cu Paige
la mama, să luăm cina cu ea, fiindcă după şcoala e ziua unei colege.
Ce program ai lunea viitoare? Putem lua cina cu Robby şi Annie?
Săptămâna viitoare am programul încărcat.
Iartă-mă, dacă vrei să mergem, îmi fac timp.
- Când ai spus? - Doamne! Luni!
Iartă-mă, eram cu gândul la altceva. O să mergem.
Bine.
Mulţumesc pentru cafea, mulţumesc că te-ai jucat cu mine.
- Scuze. - Ne vedem în maşină?
Trebuie să plec şi eu acum.
Hai, draga mea! Te duc eu la şcoală, bine?
- Haide. - Salută-l pe tati!
Ţi-ai uitat jucăria!
Matt pare un tip grozav.
Scuze, n-am vrut să te întrerup.
E-n regulă, sunt de acord, chiar e.
Cine, tatăl?
"Matii" îi spun copiii lui Matt,
fiindcă e singurul tată dintr-un ocean de mame.
E foarte interesant cum vă înţelegeţi, având în vedere că el e bărbat de casă.
E preferată expresia tătici care stau acasă.
Scuze, nu ştiam asta.
E foarte admirabil, e un tată foarte modern.
Da.
A avut un loc de muncă foarte bun în marketing,
dar când aboutthefit a devenit ceva important,
a renunţat pentru a putea fi tată 24 din 24.
Ne-a salvat.
Mi-ar plăcea dacă ai putea să-l tranferi pe Ben la altă echipă. Bine?
Am ajuns, draga mea.
- Bună! - Mă bucur să te văd aici.
Nu ştiu dacă ai primit emailul, dar vinerea viitoare organizăm un prânz,
ne-am gândit să aduci tu guacamole.
Probabil n-o să ai timp să-l faci, e în regulă dacă-l cumperi.
Ne trebuie pentru 18 persoane.
- Pot să-l fac eu, nu-i o problemă. - Grozav!
- Îl poate aduce Matt. - Sigur.
Gata, iubita mea. Să te distrezi la petrecerea lui Reese, bine?
- Mami, tu ştii să faci guacamole? - Da, chiar foarte bine.
Îl facem împreună, ai vrea? Petrecem în bucătărie ca fetele.
Bună, Maddy, ce mai faci?
- E bipolară! - Doamne.
Vino la mine! Te iubesc, fetiţa mea.
Şi eu te iubesc.
Doamne!
E obositor să răspunzi frumos mereu.
Suntem în 2015, încă ne încruntam când vedem o mamă care lucrează?
Îmi cer scuze, era o întrebare retorică, nu-mi trebuie răspuns.
Nici n-aveam de gând.
Chiar vrei sa-l transferi pe Ben? De ce?
Nu ştiu.
E prea atent.
Ben, trebuie să trecem pe la depozit, intersecţia 48 cu Greenpoint.
Sigur.
Nu, nu, nu, ia-o la dreapta, spre ieşirea pe autostradă.
Cred că pe strada 4 ajungem mult mai repede.
- Nu cred... - Câştigăm cel puţin 12 minute.
Pot să încerc?
- Îmi cer scuze. - Nu-i nevoie.
E deschis!
- Ben! Intră, te rog. - Nu mă aşteptam la asta.
Consider locul ăsta o bucată din Paradis.
- Vrei un masaj? - Nu, mulţumesc.
Am trecut pe aici fiindcă am aflat că lucrez până târziu.
Amânăm cina?
Dar sper că putem ieşi în altă seară.
Sigur că da. Ia loc, dă-ţi jos haina.
Nu te reţin mult, haide, relaxează-te.
- Vrei un masaj la picioare? - În timpul serviciului?
Tocmai asta e ideea.
Îmi dai voie?
Bun...
- Deja mă simt bine. - Abia ţi-am dat jos şosetă.
Mai bine ca oricine.
Relaxează-te, închide ochii.
- Când vrei să reprogramăm cina? - Mâine?
Nu pot mâine. Ce zici de sâmbătă?
E bine.
Doamne, ce satisfăcător e masajul. La ce oră să te iau?
La prânz? Îmi plac întâlnirile diurne.
E perfect, e mai devreme.
Cum îţi merge? Cum e Jules?
Lucrează nonstop, nu ia pauze, nu doarme, n-am văzut-o mâncând...
Poate e bine că-s aici. Sper că pot să o ajut.
Ştiam eu că eşti de treabă.
Serios.
Încearcă să te relaxezi.
Dumnezeule!
Îmi cer scuze! Plec acum! Scuze!
Nu vă opriţi! Plec!
Scuze!
- Ce zici? - Nu ştiu, chiria asta nu arată prea bine.
Avansul nu-i prea avantajos, cred că-ţi place foarte mult.
Nu, e oribil. Dar mă pot muta de săptămâna asta.
În locul tău, aş mai căuta.
- Bine. - Louis, ce mai faci?
Nu te-am văzut aşa revigorat până acum.
Trebuie să livrez o comandă uriaşă, cred că adresa e apartamentul lui Jay-Z.
Nu glumesc, scrie aici. Sunt puţin cam emoţionat.
N-am prea înţeles despre ce e vorba, vrei să impresionezi persoana asta?
- Vorbesc despre un geniu, Ben! - Dacă îţi deschide uşa Beyonce?
Doamne, mi-am dat seama despre cine vorbeşti.
Poate ar trebui să îţi iei o cămaşă normală, cu guler.
Cu guler? Oamenii ăştia fac hip-hop.
Îmbracă-te pentru impresie, Louis. Du-te la raion şi caută-ţi o cămaşă,
aranjează-ţi părul cum poţi mai bine, bagă-ţi cămaşa în pantaloni...
De ce nu-şi bagă nimeni cămaşa în pantaloni?
Pe tine te întreb.
Benjamin? Am progresat.
- E o zi bună pentru stagiari. - A fost grozav. A ţipat la mine, dar...
- Şi la mine ţipă, mereu. - Măcar am comunicat!
Da, am spart gheaţa!
- Vrei şi tu? - Da.
Băieţi, e posibil să-i întâlnesc pe Jay-Z şi pe Beyonce,
- iar eu port bluză. - Poart-o, îţi stă mai bine.
- Nu-i adevărat. - Îţi stă mult mai bine.
- Nu-mi place să mănânc singură. - Nici mie.
Să ştii că nu trebuie să fii aşa formal.
Scuze, aşa sunt obişnuit.
Poftim, le-am luat din frigiderul tehnicienilor.
Bravo.
- Vrei o felie? - Sigur, mulţumesc.
- Noroc. - Noroc.
Am văzut că ai avut şedinţă cu un alt candidat, acum câteva ore,
l-am văzut când a ajuns. Cum a fost?
A fost bine, până când a zis că suntem "un site pentru fetişcane".
Nu l-am mai ascultat după asta.
Se pare că dacă vindem haine suntem site pentru fetişcane.
Serios? Cum să zici aşa ceva?
Sunt de acord şi sunt şi foarte surprins.
Serios? Eşti surprins că sunt misogini în afaceri?
Tu ce ai lucrat înainte de pensie?
Am fost vicepreşedinte pentru Dex One.
Cărţi de telefon?
Supervizam printarea, iar înainte de asta am lucrat în vânzări şi publicitate.
Ai avut locuri de muncă importante.
Nu era o fabrică de cărţi de telefon aici?
- Nu cred! Da.
Aici ai lucrat?
Aproape 40 de ani.
Da.
Am stat lângă fereastra aia timp de 47 de ani.
A fost biroul meu.
Pe vremea aia, erau nişte trepte acolo.
Vedeam toată fabrica, iar presa era în colţul ăla,
de-asta e podeaua înfundată acolo.
- Nu cred. - Ştiu totul despre clădirea asta.
- Ştii copacii de lângă clădire? - Da, îmi plac foarte mult!
Îmi amintesc ziua în care au fost plantaţi.
- Nu te simţi ciudat cât stai aici? - Nu, mă simt ca acasă.
E remodelată încăperea, dar... Tot ca acasă mă simt.
- Ai cont pe Facebook? - Încerc să-i dau de cap,
acum 10 minute l-am făcut.
Mai bine mai târziu decât niciodată. Vrei să te ajut?
Sigur că da, dar ai lucruri mai importante de făcut.
Nu, am nevoie de o pauză.
- Nu ţi-ai făcut poză? - Nu, trebuie să-mi fac?
Dacă vrei să întâlneşti frumoasele cu care ai fost la liceu, da.
Zâmbeşte.
Drăguţ.
Bun, ţi-o trimit acum.
Sunt nişte întrebări pentru profil, poţi să răspunzi sau să le ignori.
De exemplu... Orientare religioasă sau politică...
- Oameni de care eşti inspirat... - Jules Austin.
Nu te pup în fund, dar să ştii că am lucrat mult timp în afaceri
şi n-am întâlnit vreodată pe cineva ca tine.
Chiar oferi inspiraţie, Jules.
Eu doar am capitalizat faptul că o femeie care are la sfârşitul zilei
un pahar de vin şi un laptop are un mare potenţial de cumpărător.
Şi dacă-i şi promiţi că-i vor veni bine hainele...
Vezi, la asta mă refer.
- Ai vreun citat favorit? - Da.
Nu greşeşti niciodată dacă faci ceea ce se cuvine.
- E citatul tău? - Da.
Deşi Mark Twain a zis asta înaintea mea.
- Muzica preferată. - Să vedem...
Sam Cooke e unul din favoriţii mei, îmi plac şi Miles Davis, Billie Holiday.
Era grozavă, nu? Avea un talent special, parcă...
- Te ducea în altă lume? - Da.
Bun, cărţi.
Mi-a plăcut foarte mult Tom Clancy.
- La fel şi Harry Potter. - Şi lui Matt îi place Harry Potter!
Le-a citit pe toate imediat ce au apărut.
Şi eu.
Ce statut punem la relaţie? Eşti căsătorit, singur?
Văduv.
Îmi pare rău.
- Deci, punem singur? - Da.
Ştii ce mai trebuie acum? Cineva care să-ţi fie prieten.
Voi fi prieten cu ceilalţi stagiari. Îmi vor arăta ei ce şi cum dimineaţă.
Îmi poţi trimite mie o cerere de prietenie.
Bine, mulţumesc.
Gata. Felicitări, faci oficial parte din generaţia Facebook.
Foarte bine!
- Ai terminat? - Da, mulţumesc.
Mai am o oră de lucru, e în regulă?
Sigur că da.
- Mi-a plăcut mica noastră pauză. - Da...
Şi mie mi-a plăcut să am o conversaţie adultă cu un adult adevărat.
Şi nu a fost despre muncă.
Ştiu la ce te referi.
- Am ajuns? - Da.
- Am sforăit? - Nu, dormeai liniştită.
Scuză-mă.
Părinţii mei fac cercetări în domeniul somnului,
mi-au studiat toată viaţa reprizele de somn,
se pare că am un somn zgomotos clasic.
- Sunt din ce în ce mai amuzantă, nu? - Da.
Nu adorm niciodată în maşină, ai condus foarte bine.
- Îmi cer scuze pentru zgomot. - Nici n-am observat.
O să mă prefac că te cred.
Iubesc casa asta.
Asta e fericirea pentru mine.
Parcă e desprinsă dintr-o carte de copii,
dintr-o descriere care te face mereu să suspini după ea.
- Înţelegi ce vreau să zic? - Da.
- Sayonara. - Sayonara.
N-am auzit când ai intrat.
M-am tot gândit...
Trebuie să ne vedem mai mult când suntem treji.
Chiar avem nevoie.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa, eu sunt Doris.
Eu conduc azi. Eşti în regulă acolo? Să îţi pui centura!
- Ce s-a întâmplat cu Ben? - Cineva a spus că a fost transferat.
Ştii cum ajungem cel mai repede la sediu?
Doamne!
Stai potol, maniacule!
Pe unde o iau, dragă?
- N-am mai fost prin zona asta. - Doris!
- Tu mi-ai spus să-l transfer! - Acum două zile!
- De ce nu m-ai întrebat din nou? - De fapt, mi-ai spus ieri.
Unde e, ştii?
Trebuie să crezi că sunt dementă.
N-aş folosi cuvântul ăsta, dar am fost un pic surprins când m-au sunat.
Jules, îmi cer scuze dacă am sărit cumva calul.
Nu, nu, nu. Nu-ţi cere scuze.
N-ai făcut nimic rău.
Mi se întâmplă multe şi sunt o persoană retrasă
şi la început, nu ştiu, am crezut
că poate n-o să meargă, dar m-am înşelat.
- Să-ţi iau una din astea. - Nu, nu, nu. Nu.
Jules, nu-i nevoie de explicaţii.
Nu, de fapt e nevoie de una, pentru că sunt mai bună de atât.
Adevărul e...
Ceva la tine mă face să mă simt liniştită
sau mai centrată pe ceva şi mi-ar putea folosi asta.
Evident.
Sper să-mi accepţi scuzele şi să revii la lucru, pentru mine.
Dacă vrei.
Şi n-o spun doar pentru că am comis-o azi dimineaţă, ci mă gândeam că
mi-ar plăcea să te muţi în zona mea, alături de Becky.
Ştiu că poţi face mai mult dacă-ţi doreşti mai mult.
Dumnezeule, urăsc faptul că am sărit cu arma şi te-am făcut să te simţi...
Mă întorc. Mă întorc bucuros.
Excelent!
Pot să te conduc înapoi la birou?
- Sigur. Pot să-ţi iau astea? - Nu.
Vrei să conduci? Eu de fapt n-am permis.
Sigur.
E o tâmpenie, Ben. N-au să încapă două birouri aici.
Am promis să nu-ţi stau în cale.
- Imposibil. Nu am loc pentru... - Bună.
E bine, nu? Îmi place aranjamentul.
Becky, vreau să-l laşi pe Ben să-ţi dea o mâna de ajutor, bine?
Şi pune-l în copie la toate emailurile.
- Am primit numerele de ieri? - Da.
Le-am văzut, aici.
- Poftim. - Mulţumesc.
Şi vreau să parcurgi datele cu tiparele de cumpărare ale clienţilor.
Lasă-l s-o facă şi Ben. De fapt, lasă-l pe el să se uite primul.
Bine.
Nu-ţi face griji, Becky. E bun un backup.
Anunţă-mă când intră Candice.
Becky?
Sunt aici de 9 luni, Ben, şi nu mi-a cerut vreodată să mă uit la ceva. Bine?
Am auzit, e frustrant.
Am absolvit afaceri la Penn, dar nu mi se pare a face ceva aici.
Tu eşti cu 50 de ani mai în vârstă şi eşti surd...
Se întâmplă să cred că faci o mulţime de lucruri bune.
Faci... atât de multe.
Ştiu, ştiu asta. Dar ea nu ştie.
Mă spetesc muncind pentru ea 14 ore pe zi
şi n-a observat niciodată.
Dumnezeule!
Urăsc fetele care plâng la serviciu.
Ce-ar fi dacă tu, ca experiment, ai încerca să mă laşi să te ajut?
Mare parte din stres va dispărea odată cu muntele de treburi pe care le ai.
Şi poate ar trebui să te gândeşti să pleci cândva la ora normală
să te întâlneşti cu prietenii, să te distrezi.
Pot să-i ofer asistenţă în zona asta.
Chiar mi-ar plăcea.
Nu vrea ca ea să creadă
că nu-mi pot face treaba
şi e nevoie de un intern ca să mă ajute.
Bine... n-o să-ţi placă să auzi asta,
dar am auzit femei care au dormit mai puţin de 7 ore pe noapte
ce s-au îngrăşat cu 38% mai mult ca cele care au dormit mai mult de 7 ore.
Ce?
Plec de aici în fiecare seară la 23.00, revin la 7.00, dorm 5 ore pe noapte,
iar acum am să mă îngraş?
Să trecem prin astea. S-o facem împreună.
Să curăţăm biroul.
S-o facem pur şi simplu.
Mulţumesc, St. Louis.
Să vedem Chicago... Frumos, Miami, mulţumesc.
Uită-te la Chicago, şi-a pus aceleaşi cizme în coş ca femeia din Houston.
Să vedem ce face la casă. Nici ea nu le-a cumpărat.
Poate verifici costul lor de livrare?
Cioc, cioc.
- Hei! - Bună.
M-am uitat la datele tiparelor de cumpărare... Să mă întorc?
Nu, nu, poftim. Ai fost rapid.
I-am cerut ajutorul lui Becky.
Se pare că cel mai scump să-ţi faci publicitate
e să-ţi aduci clienţii care cheltuie cel mai puţin
iar pe canalele pe care investeşti cel mai puţin
adaugă valoare enormă la segmentele care curent apar să aibă valoare scăzută,
dar de fapt au cel mai mare potenţial de cheltuieli...
Asta-i ceea ce-ţi pot spune până acum.
Ben!
Poţi face asta pentru mine? Poţi veni cu un plan mai bun?
- Dacă ai timp... - Aş fi bucuros.
Omul a petrecut 40 de ani în afaceri.
Da, Dumnezeule!
Şi Jules, Becky mi-a fost de mare ajutor. Ştii c-a absolvit la Penn.
Ştiu.
Adică, am uitat, dar ştiu.
Am să-i vorbesc.
Ar fi foarte frumos.
- Cum e aici, la clasa întâi? - Ocupat.
Am înţeles că ţi-ai găsit un apartament.
Nu.
Mi-au expirat cele două săptămâni. Mă mut cu vărul meu.
- Excelent! - În Philadelphia.
- Davis! - Ce?
Ajung acolo la unsprezece, plec la cinci. Super. Pot s-o fac.
Mă simt ca unchiul tuturor aici...
- Da, de ce? - Pentru că am să te salvez
şi am să te iau la mine câteva săptămâni, evident.
Mulţumesc, mulţumesc frumos!
Îmi place treaba cu aranjatul pernelor.
Am fost căsătorit mult timp.
E dresingul tău?
O persoană socială ocupată!
Ce-i în toate sertarele astea?
- Boxeri, tricouri, batiste... - Care-i treaba cu batista?
- Pe asta n-o înţeleg deloc. - Bine.
E esenţial. Generaţia ta nu ştie că asta-i ceva criminal.
Cel mai bun motiv pentru care să ai o batistă e s-o împrumuţi.
Întreabă-l pe Jason. Femeile plâng, Davis.
Noi le purtăm pentru ele.
Unul dintre ultimele vestigii ale gintei cavalereşti.
- Dar... - Ştiu că vrei să mai stăm...
Dar trebuie să merg la culcare, puştiule. Sunt terminat.
Noapte bună, Ben.
Mulţumesc încă o dată!
Mă trezeşti dimineaţă sau îţi cer prea mult?
- Părinţii mei întotdeauna... - Prea mult.
Am înţeles.
Îmi pun alarma pe telefon. Sper s-o aud, dorm atât de...
- Dumnezeule! Te trezesc eu. - Mulţumesc.
Te iubesc, nu glumesc.
Şi eu te iubesc. Acum treci la culcare.
Încă nişte fructe de pădure.
Ben, vrei te rog să-mi mai pui nişte sirop?
Sigur.
- Poftim. - Perfect, bună treabă.
Bine.
Măi frate! Bine...
CEO-ul ăsta pe nume Townsend,
de care toţi spun că nu va fi interesat de noi
fiindcă nu suntem destul de mari pentru el...
- Da... - Da.
Suntem pe aceeaşi lungime de undă.
Ei bine, tocmai am aflat că e foarte interesat.
Interesant.
Da, poate.
Toată lumea intră în panică dar eu sunt încă pe poziţii.
Trebuie să merg în San Francisco să-l întâlnesc.
El nu poate veni aici.
- Când trebuie să pleci? - Ne putem întâlni doar joia viitoare.
Vrei să vii?
Poate rămânem peste weekend.
Sună grozav.
Nu pot joi.
Paige e şefa gustărilor la şcoală şi trebuie să fiu în clasă cu ea.
- E foarte important. - Grozav.
Da, e foarte important.
Ştiu scumpo, scuze, am uitat.
- Poate merge Ben cu tine. - Da, e o idee bună.
Fraţilor, Ben are viaţa lui.
Nu chiar. Nu una care să mă ducă la San Francisco.
Dacă vrei companie, mi-ar plăcea să merg.
- Chiar? - Categoric.
- Ştii ce, Ben? - Ce?
Tata va fi azi Ariel, e rândul lui.
- Asta e bine, nu? - Da.
Crezi că-i o mare afacere să găseşti un CEO?
Negocierea importantă e cine va fi Ariel ca să joace în Mica Sirenă.
Şi ca să ştiţi...
Nu mi-a venit niciodată rândul. Aşa că e grozav pentru mine.
Sunt încântat.
Am să mă piaptăn cu furculiţa
am să mă joc cu tot felul de jucării...
Sunt Jules.
Cât va dura rezolvarea problemelor?
Dacă nu măreşte probabil nu-l vei cumpăra.
Da. În primele ore au scăzut 23 %.
Ajung în...
- Două minute. - Două minute.
Bine.
Ben ştii ceva de Friend Shopping Together?
Mulţumesc.
- Sunt Jules. - Ce este?
Bună, mamă.
Tocmai am aflat că zoomul...
- Butonul de mărire nu merge. - Nu pare cine ştie ce.
De fapt, este.
E modul cum oamenii se uită mai atent la ceea ce cumpără.
- Toată lumea măreşte. - Nu intru destul pe pagina ta să ştiu.
Matt, de ce mama mereu o aşa nenorocită?
- Şi scrii şi sună... - Da, scuze.
E de la depozit. Mamă, pot să te sun înapoi?
- Nu-i nevoie. - Bine, te iubesc.
Da.
Cine a spus "da" la te iubesc?
A luat-o razna. Cum o aduc la normal?
- Bună, Alonzo. - Bună Jules. Veşti proaste.
Ce? Spune-le.
La un control de rutină de la sanepid.
- Au găsit o ploşniţă. - Nu!
Din păcate, da!
Am livrat ieri 4800 de cutii. Trebuie să le recuperăm pe toate.
Să închidem depozitul să deratizăm apoi putem relua livrările.
- Coşmar! - Bine.
Nu!
Către Mama
Mulţumesc pentru că aţi venit. Ştiu că zoom-ul e defect
şi nu fac pe nimeni răspunzător pentru asta, dar...
Vreau un favor. Am trimis accidental un mail persoanei greşite.
Acum e la lucru
şi ştiu că nu-şi verifică emailul până la 17.30 când vine acasă.
Aşa că, trebuie să aflu cum să-l şterg până atunci
pentru că dacă persoana asta vede emailul va fi...
Groaznic.
Şi pe deasupra, suferă şi cu inima.
Cred că nu va fi bine.
Contez pe harul şi inteligenţa voastră
ca să găsiţi o cale să-mi salvaţi fundul.
Sincer Jules, e aproape imposibil să pătrunzi într-un server.
Nu ştii parola?
- N-am idee. - Jules, ne rămâne un singur lucru.
Care? Spune-mi, mor.
Plec cu băieţii, întrăm în casa mamei tale
şi furăm computerul.
Intraţi şi-i furaţi computerul? Râzi de mine?
E genial!
Ajungeţi la destinaţie peste 270 m.
Micuţul face ca dna GPS să ştie ce e complice la infracţiune.
Femeia suferă cu inima, ia-o ca pe-o faptă bună.
N-am crezut Whittaker, că vei avea o influenţă proastă asupra mea.
Liniştiţi-vă, va fi floare la ureche.
Cheia e sub un ghiveci, intrăm, ştergem şi dispărem.
- N-are alarmă, nu? - Nu. N-are.
- Dacă e-mailul e parolat? - Îi luăm computerul.
Jules a spus că-i ia unul nou, toată lumea câştigă.
Ajungeţi la destinaţie peste 90 m.
E ca în filmul Oceans. Ben e bătrânul cu ochelari mari...
- Elliot Gould. - Jason, tu eşti Clooney.
Mulţumesc.
Eu sunt Matt Damon, un fel de un intrus.
Da, sigur. Eu cine sunt?
Tu eşti fratele lui Ben Affleck.
- De ce nu Brad Pitt? - Cred că e de la sine înţeles.
- Bine, Clooney... - Mulţumesc.
Tu vei fi la volan, parcat pe stradă.
Ţii motorul pornit şi caşti ochii.
Damon, fratele lui Affleck veniţi cu mine.
S-o facem!
Nu!
- Bun plan. - Dumnezeule!
Lewis, sun-o pe Becky.
Dacă nu introducem codul, în 60 de secunde pleacă alarma.
Becky dă-o pe Jules.
M-a pus pe aşteptare, ce-i cu fata asta?
Asta nu-i bine. Ce-ar trebui să facem?
Nu mai mânca! Treceţi imediat la computer!
Despărţiţi-vă.
- Ben, eşti acolo? - Becky, n-o da-n bară, dă-o pe Jules.
E o urgenţă.
- E într-o şedinţă. - Întrerupe-o.
- Ben, ce este? - Jules, mama ta are alarmă.
- Nu are. - Ba are, sunt în bucătărie
şi vreau s-o opresc. Care-i codul?
N-am idee. Ben, ascultă-mă. O cunosc, e alarmă falsă.
A cumpărat-o de la teleshoping.
Bine, nu-i reală. Nu-i conectată, e ca să sperie hoţii.
Spune că e falsă, ca să sperie hoţii.
Face o treabă bună.
Părinţii n-ar da bani pe alarmă, sunt cei mai zgârciţi din America.
N-a pornit încă alarma. Doar face bip.
Pentru că e falsă. Crede-mă. Aţi găsit computerul?
Nu-i acolo.
Lewis aici, Davis acolo.
- L-am găsit! - L-am găsit!
Am găsit două. Care-i al ei? Alb sau argintiu?
Alb sau argintiu? Nu ştiu.
- Computerul mamei tale? - Da.
E alb. L-am reparat odată. Sunt sigură.
- Cel alb! - Alb.
Dumnezeule!
Ştiam eu că nu-i falsă.
Vom fi arestaţi, asta e! Suntem morţi.
Amprentele noastre sunt peste tot.
- Ben vezi emailul? - Nu încă.
- Mai caută, amice. - Dă-mi mie.
L-am găsit.
De ce-i mereu mama o aşa nenorocită?
- Subiect... E o teroristă. - Da, şterge-l!
- S-a dus. - Acum din coşul de gunoi.
Gata.
- Davis, unde l-ai găsit? - Sub pat, partea dreaptă.
- Care parte dreaptă? - Partea dreaptă cu faţa la pat.
Dumnezeule, viaţa mea s-a sfârşit!
Voi fi infractor şi nici măcar n-am comis vreo crimă!
Davis, adună-te. Nu auzi cât de departe e?
Avem cel puţin 30 de secunde până ajung aici.
Cum voi explica asta părinţilor mei? Dumnezeule!
20 de secunde.
Fugiţi! Fugiţi!
- Jason! - Deschide uşile.
Jason! Deschide uşa!
Deschide nenorocitele de uşi!
Bine!
Noroc!
Eşti un ticălos nenorocit, ştiai?
Nu ştiam. Mi se urcase tensiunea, dar a meritat. A fost grozav.
N-am cuvinte să vă mulţumesc
pentru ceea ce-aţi făcut. A fost...
Mai presus de curaj şi loialitate. Rămân veşnic îndatorată.
Cu plăcere.
O echipă începătoare, dar s-a rezolvat.
Bine.
Mai vreau un rând. Mai vrea cineva?
Pot primi doar jumătate.
Iau eu cealaltă jumătate.
Ştiu. E în regulă. Nu-ţi face griji.
Cum vă numiţi? N-aş vrea să nu vă ştiu.
Eu sunt Jason, lucrez pentru tine de un an.
Ţi-am livrat nişte lucruri acasă.
L-am întâlnit pe Matt de câteva ori. I-am legat o dată şireturile fiicei tale.
Sigur că te-am văzut, doar că nu-ţi ştiam numele.
E Jason.
- Eşti nou, nu? - Da, sunt Davis.
Am început în aceeaşi zi cu Ben. Suntem apropiaţi şi sunt discipolul lui.
Spre exemplu mi-a dat cravata asta. A fost a lui, e vintage.
- Vintage? - Îmi plac bărbaţii cu cravată.
- Şi tu eşti, Lewis. - Da.
Am auzit prin telefon. Faci faţă cu brio presiunii.
A fost primul meu jaf, dar am încercat să mă stăpânesc.
- Mulţumesc de observaţie. - Salut.
Băieţi, ce pot să spun, scuze...
N-am vrut să vă numesc băieţi.
Nimeni nu mai spune bărbaţilor "bărbaţi". Ai observat?
Femeile au ajuns din fete, femei iar bărbaţii, băieţi.
Asta-i o problemă. Generală. Mă înţelegeţi?
Da...
- Mai vreau unul. - Încă unul, eşti sigură?
Da.
Uitaţi care-i teoria mea despre asta...
Toţi am crescut cu "ia-ţi fiica la lucru", nu?
Aşa că, mereu ni s-a spus că putem fi şi face orice.
Şi cred că într-un fel băieţii, poate nu,
au rămas în urmă.
Noi am fost generaţia "Aşa, fato!". Am avut-o pe Oprah.
Mă întreb uneori...
Cum se integrează tipii... Încă par că încearcă să găsească o soluţie.
Încă se îmbracă precum băieţeii, se joacă pe televizor...
Au devenit mai curajoşi, deci...
Cum într-o generaţie un bărbat poate trece de la
Jack Nicholson şi Harrison Ford la...
Uitaţi-vă la Ben.
O specie pe cale de dispariţie.
Priviţi şi învăţaţi, dacă mă întrebaţi, asta înseamnă super.
Mulţumesc, Asule. Nu mai bei, nu-i aşa?
M-ai făcut As, e super grozav, nu?
Oficial sunt puţin ameţită, îmi cer scuze pentru tiradă.
Am să... plec.
Dar vă sunt veşnic îndatorată, domnilor.
Un alt cuvânt care nu mai este folosit.
Să-l readucem în vocabular!
Ben, voi Uber-merge acasă.
E bine.
Îmi pare rău. Acum sunt bine.
Bine. E în regulă.
N-am mai făcut asta din liceu.
Mulţumesc.
Îmi pare rău c-a trebuit să vezi asta.
- Înjositor. - În regulă.
Te simţi mai bine?
Da... Am uitat că trebuie să mănânci înainte să bei.
Mi-e bine acum. Mulţumesc.
Am să plec imediat. Acum îţi fac noaptea un coşmar.
Nu, deloc. Ai avut o zi stresantă.
Cum faci de reuşeşti să spui mereu lucrul potrivit?
Să faci lucrul potrivit, să fii potrivit?
E straniu.
Odihneşte-te.
O voi face. Mulţumesc pentru tot.
- Şi... - Sayanora.
Categoric.
Foarte drăguţ că ai făcut asta. Majoritatea femeilor reprogramau.
Nu-ţi face griji. Înţeleg.
A fost neaşteptat.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Benjie, ţi-ai dat întâlnire la o înmormântare! Ireal.
Aveam planuri. Cine ştia c-o să se întâmple?
- Ce mai faci? Sunt Miles. - Fiona. Regrete eterne.
Mulţumesc, scumpo.
N-am mai fost la o Shiva.
S-a râs grozav.
Şi nu cred c-am mâncat vreodată mai mult.
Nu-s sigură cum de-am plecat cu fursecurile.
Ai fost un mare succes.
Făcându-i văduvei acel masaj... câştigătoare mişcare.
Avea nevoie.
Chiar cred că-i o bună idee să-ţi dai prima întâlnire la o înmormântare.
Adevărat spărgător de gheaţa, nu crezi?
Ştiu că glumeşti, dar sincer, cui îi trebuie tensiunea întâlnirii de la cină
şi întrebarea "de ce nu eşti căsătorită"?
La vârsta noastră nici nu-i posibil să ţii minte toate detaliile.
În 10 secunde termin cu mine.
- Eşti gata? - Da.
Văduv, un fiu, doi nepoţi.
Toată viaţa am tipărit cărţi de telefoane care nu mai sunt utile.
Lucrez acum ca intern
mă distrez şi cea mai bună veste e
că am o pasiune pentru o fată pe care am întâlnit-o la muncă.
Îmi pare rău că ţi-ai pierdut soţia.
Bine.
Divorţată,
trei fete frumoase, un nepot pe drum.
Acum câţiva ani am fost bolnavă, acum nu mai sunt...
Sunt maseuză, îmi iubesc meseria
şi am găsit în sfârşit bărbatul cu care vreau să fiu.
Norocosul de mine.
Bună dimineaţa!
Amice, n-arăţi prea grozav.
Da, ştiu. Dar crede-mă...
Arăt mai bine decât mă simt.
- I-ai văzut pe Yankees aseară? - Au fost în mână.
Hei...
Ce-i cu ploaia asta de lacrimi?
I-am spus că bona va merge s-o ia
de la petrecerea lui Maddie pentru că Matt e bolnav.
Dar nu vreau să merg cu bona.
Ben,
poţi să mă iei tu?
Te rog!
Scumpo...
Îmi pare rău, dar trebuie să meargă azi la lucru.
Haide, Jules, îmi va lua o oră.
Nu-mi vine să cred că încă mai trecem prin asta.
Sunt pe drumul cel bun. Te rog, ai puţină încredere.
Dar parcul unde-i petrecerea e...
Scuze, Ben. De fapt... ăsta e.
Ca o clonă.
- Pare frumoasă petrecerea. - Da, aşa e.
- Care e Maddie? - Cea în roz.
Bine... cea în roz.
Poţi să stai cu celelalte mame, bine?
- Bine. Îi dai darul lui Maddie? - Da.
Bine.
Să te distrezi!
Merg la ele.
Bună, sunt Ben.
- Jane. - Molly.
Îi ajut pe Matt şi pe Jules.
- Eşti tatăl lui Matt? - Nu, lucrez pentru Jules.
E în regulă?
Am auzit că e, ştii, cam "dură".
Dură? Jules? E belea.
Cred că aşa a ajuns senzaţie pe internet.
Trebuie să fiţi mândre, nu?
Unul zilnic de-al tău, doborând plafonul de sticlă al lumii tehnologice.
Aşa că... bravo. Bravo ei, nu?
Da, sigur.
- Ce faci, scumpo? - Nu mă simt bine.
Vrei să stai pe picioarele mele?
Dacă-i bolnavă, n-ar trebui să fie aici.
Dură mulţimea, Paige. Vrei să rupem uşa?
Asta înseamnă să plecăm?
Mi-e teamă că da.
Spionez cu ochişorul meu ceva...
Albastru!
- E maşina de lângă noi? - Nu.
- E lesa câinelui? - Nu.
- E cerul? - Da! Ai ghicit!
- E rândul tău, Ben. - Bine.
Am una bună.
Spionez cu ochişorul meu ceva...
- Verde. - E copacul ăla?
Nu.
E uşa aia?
E o nuanţă de verde.
Este Ben?
E uşa aia?
Da. Bravo.
De la Jules... Cum merge? Mulţumesc!
Bine.
Mulţumesc frumos, Ben.
Mă duc în bucătărie.
Să-ţi aduc ceva înainte să pleci? Nişte cafea, o gustare?
- Nu, mulţumesc. - Bine.
Cum a fost? Ţi-a creat probleme?
A fost perfectă.
Nu s-a simţit grozav la petrecere, am plecat devreme
a adormit în maşină aşa că am stat şi am lăsat-o să doarmă.
Drăguţ, mulţumesc.
Scuze.
- Pari că te simţi mai mult cu el... - Da, da...
Aveam nevoie de o pauză.
Poate n-am fost atât de bolnav.
Ben, am vrut să te întreb...
Care-i treaba cu acest CEO, după tine?
Eşti mult mai în temă decât mine.
Ştiu că Jules încearcă să facă ce-i bine pentru toţi.
Investitori...
Companiei, ţie.
Are multe pe umeri. Presiunea e incredibilă.
Greşesc dacă vreau să se întâmple?
Adică, vreau ce vrea ea, dar ştii cum e aici.
N-o vedem prea mult, poate asta va rezolva situaţia.
Un CEO o să rezolve ce se întâmplă aici, Matt?
Orice decide ea...
Vreau să fie bine pentru ea, vreau să fie fericită.
Fireşte.
Merită asta.
Da, merită.
Benjamin, ce crezi?
Am găsit-o pe eBay. Ai dreptate, e clasică.
Arăţi grozav cu ea.
Cum a fost?
Ai un copil grozav, Jules. E adorabilă.
Mulţumesc mult că ai făcut-o.
Eşti încântat de călătoria de mâine în San Francisco?
- Eşti bine? - Da.
Sper că nu te-ai molipsit de la Matt.
- Nu. - Sigur?
Categoric.
- Ce-i aia? - Pentru tensiune, o iau zilnic.
- Sigur eşti bine? - Da.
Nu eşti tu, pari plouat.
De ce nu mergi s-o vezi pe Fiona, maseuza, să te linişteşti?
Cum merge?
Ben eşti bine? Pari puţin dereglat.
Becky, ţie ţi se pare în regulă?
Bine, mulţumesc. Cred că suntem bine.
Am mult de lucru.
E totul în regulă.
E culoarea lui?
Sunteţi săriţi, sunt bine 100%. E o zi mare, avem multe de făcut.
Ben...
Dacă-ţi dau prea mult de lucru,
să nu crezi că trebuie să vii cu mine la San Francisco.
Jules, cei de vârsta mea mai obosesc câte o dată. Asta e.
Eşti obosit?
De aia nu te-ai uitat o clipă la mine de când sunt aici?
Mă uit la tine.
- Jules, Cameron e la telefon. - Bine.
Dacă nu te simţi mai bine, diseară sau... merg singură, bine?
Sunt majoră, mă descurc.
Bine, serios...
Ce este, Ben?
Sunt un om sensibil. Oamenii nu cred, nu par, dar sunt.
Sub aspectul bărbătesc pe care-l admiri
Sunt doar un castron mare de terci.
Ştiu asta.
Bine.
Asta era?
De asta de 24 de ore eşti aşa?
Ca eşti un castron sensibil de terci.
- Jules. - Ben...
Jules...
Ce căutăm aici? Ne-am luat liber, zburăm la clasa întâia,
măcar să ne distrăm.
Cel mai bine.
Doamnelor şi domnilor
vă rugăm să vă puneţi centurile
aterizăm în câteva minute.
- Eşti bine? - Da.
Mă gândeam că mâine îl întâlnesc pe cel ce-ar putea să-mi fie şef.
Mulţi au şef, nu? Majoritatea oamenilor au.
Jules, e simplu. Dacă tu crezi că Townsend e bine pentru tine
şi pentru companie, atunci fă-o. Dacă nu...
- Exact! Pentru că am venit aici... - Corect, nu înseamnă nimic.
De acord.
Pot lua Xanex dacă am băut 2 pahare de vin acum o oră?
Aş mai aştepta câteva ore.
Fac lucrul ăsta când aterizez. Acum e bine.
- Jules. - Da.
- Auzi asta? - Da, aud alarma.
Eşti bine?
Alarma asta nu-i un semn bun despre tipul ăsta.
- E un semn, Ben. - Sunt sigur că nu-i.
Nu ai luat Xanex.
Mi-ai spus să aştept câteva ore.
- Îţi iei halatul la tine? - Da.
Doamnelor şi domnilor, alarma de incendiu
a pornit dintr-o cameră, dar problema a fost rezolvată.
Da. O sută de oameni, două lifturi, e categoric un semn.
Mulţumesc pentru că m-ai condus.
- Vrei să-mi vezi camera? - E frumoasă.
Am vrut să zic... vrei să intri?
Am ceainic, am putea...
Bea un ceai sau...
Sunt tare agitată pentru mâine.
Întinde-te, ştiu că eşti obosit eu voi sta pe scaun.
Poftim.
Am crezut că vei sta pe scaun.
Te rog lasă-mă să stau aici, vreau şi eu să mă întind.
Nu trebuie să vorbim despre lucru.
Bun. Despre ce să vorbim?
Căsătorie?
Vrei să-mi spui de soţia ta? E grozavă, nu?
A fost.
O chemă Molly.
A fost director de şcoală. Îndrăgită.
Ce perfect! A durat mult căsnicia?
Nu suficient. 22 de ani.
Cum a fost?
Ştii când oamenii spun că vor să îmbătrânească împreună?
Noi am făcut-o.
Ne-am cunoscut la 20 de ani, eu aveam 20, ea 19.
Ce-a fost fantastic e că nu s-a schimbat niciodată.
E un lucru greu de uitat.
Lua viaţa ca fiind uşoară. Întotdeauna.
Chiar şi când nu era.
Dumnezeule, invidiez asta.
Ţi-e foame?
Avem jeleuri, cipsuri Lays. Pringles...
Da, e un lucru grozav.
Ştii că alea costă 15 dolari bucata?
Benjamin, conduc o firmă foarte mare pe internet.
Să ne facem de cap.
Bine.
- Aşadar? - Aşadar?
Da, aşadar...
Am una ciudată pentru tine.
Matt mă înşeală.
- Stai, ştii despre asta? - Ce vrei să spui?
Ştiai despre asta?
I-am văzut împreună.
- Dumnezeule, când? - Ieri.
Regret. I-am văzut întâmplător, dar i-am văzut.
Ieri... aşadar continuă.
De cât timp ştii?
De vreo 18 zile. E mama unei colege de-a lui Paige.
Mi-e greu să înţeleg. Făceam sandvişuri în bucătărie,
telefonul lui era acolo,
el era sus cu Paige şi a păstrat toate mesajele.
Nu ştiu de ce, dar le-am citit.
N-a fost bine.
- El ştie că ştii? - Nu.
Sincer, nu-s pregătită...
Să mă confrunt. Aş vrea să fiu cât mai puţin afectată dacă-i posibil.
E clasic, cred, nu-i aşa?
Soţul unei femei de succes se simte ignorat, bărbăţia îi e ameninţată,
aşa că, acţionează.
Prietena, cred, îl face să se simtă mai bărbat.
Ce-ar trebui să fac?
Stai puţin...
Nu te condamni pentru asta, nu?
Nu!
El e cel care greşeşte. Înţeleg asta.
Nu urmăresc monogamia.
Aştept puţin...
Sper că-i doar o rătăcire de moment
şi nu dragoste.
Şi odată ce trece peste asta vom fi bine. Ce crezi?
Sigur nu crezi că-i posibil.
- Va fi neobişnuit. - Înţeleg.
Nu oricine o poate face, dar... noi nu suntem oricine.
Cred în noi pentru că...
Încă mai cred că mă iubeşte. Şi...
Am trecut prin atâtea...
Doamne, aş vrea ca expresiile tale să nu fie atât de expresive.
Unele cupluri supravieţuiesc. Ştii?
Trec peste toate astea şi multe cupluri rămân împreună.
Oricum, e ceva de spus despre depăşirea situaţiei şi
concentrării pe noi şi nu pe aventură.
Nu vreau să renunţ la el.
Îl cunosc şi ştiu că poate mai mult.
Dar sunt om şi sunt furioasă pe el.
S-au întâmplat atât de multe şi de repede cu noi, şi cred
că mă aşteptam cumva la asta.
Ştii că el era mai de succes când am pornit.
- Nu, n-am ştiut. - Da, a fost!
Era o stea în ascensiune. Şi era mândru că pot face asta.
A fost fantastic.
Avea mereu idei.
De asta am făcut toată treaba cu CEO, crezând că poate,
va veni altcineva să-mi redea viaţa.
Bine, gata. Urăsc să fiu feminist între voi doi, dar tu ar trebui
să ai o carieră fulminantă, să fii cine eşti
fără să trebuiască să accepţi că soţul tău are o aventură
ca un fel de răsplată.
- Corect. - Vorbesc serios.
Şi eu.
- Dar aşa-i viaţa, prietene. - Nu, nu întotdeauna.
Şi nu-s aşa sigur cu treaba cu iertatul.
Nu-s aşa de iertătoare, am spus că aş putea
fi iertătoare, dar nu crede că nu mă afectează. E zdrobitor.
Şi când mă gândesc la Paige...
Nu spune.
Dacă divorţez, se va căsători.
Poate nu cu fata asta, dar... cu altcineva.
Şi amândoi ştim că am un caracter dificil.
Aş putea rămâne singură pe viaţă ceea ce înseamnă că...
Iartă-mă, dar...
Mă trezeşte în miezul nopţii...
- Dumnezeule! - Ce?
Că nu vreau să fiu îngropată singură.
Paige va fi cu soţul ei, Matt cu noua familie, iar eu voi fi
îngropată cu necunoscuţii. Voi fi îngropată în
zona necunoscuţilor singuri ai cimitirului.
Nu c-ar fi un motiv să stai împreună...
- Dar e partea înfricoşătoare. - Să lămurim asta...
Poţi fi îngropată cu mine şi Molly. Avem loc destul, bine?
Mulţumesc frumos! Şi când te gândeşti...
Că nici n-am vrut să te angajez.
Singura dată când n-am batistă.
Vrei să... te uiţi la televizor?
- Câteva minute? - Da, sigur. Vreau.
La aeroport, vă rog.
Ţi-a plăcut?
A spus ce trebuie.
A spus că nimeni nu cunoaşte treaba mai bine ca mine,
că nu vrea să elimine sufletul companiei.
Că nu plănuieşte să ne urmărească să vadă ce lucrăm.
A fost politicos şi respectuos şi super deştept.
- Şi l-am angajat. - Serios?
Da.
- Ai făcut-o oficial? - Mi-a spus să mă gândesc
şi vorbim mâine, dar i-am spus
că jobul e al lui. Am dat mâna.
Ştii... dacă
Nu cădem de acord, el decide cum facem.
Fireşte, el e CEO.
- Bună! - Bună.
- Miroşi a mentă. - Am făcut un ceai.
- Da... nu... - Am făcut-o.
Mi-a plăcut mult. Şi... i-am oferit jobul.
- Serios? - Da.
- Eşti mulţumită? - Da.
Cred că va fi bine pentru noi.
Avem ceva de băut? Vodcă sau ceva de genul...
Da.
E bine pentru noi... adică...
Pentru firmă sau pentru noi.
Pentru noi doi.
Cred că dacă cineva mi-ar putea prelua din sarcini, atunci poate...
Ne-am întoarce unde am fost acum 18 luni.
Se spune că nu poţi da timpul înapoi, dar putem încerca, nu?
- Hei! - Bună!
- Locuieşti aici? - Da.
M-a luat Ben până găsesc un spaţiu.
- Să-i spun că eşti aici? - În regulă, sun eu.
Bine.
- Fiona! - Jules! Intră.
Mă duceam la lucru. Ben e aici.
Vă las să discutaţi.
Pe curând.
Bună.
- Tu şi Fiona! Cine credea? - E o fată grozavă.
M-a surprins aseară. A pregătit cina.
- E ceva nou. - Felicitări. O îndrăgesc.
Da.
Am fost gata devreme azi dimineaţă. Cam pe la 4.00.
Matt şi Paige au plecat acum o oră în excursie aşa că am venit aici.
- E în regulă? - Da.
Am vrut să-ţi spun... m-am gândit...
Nu l-am sunat încă pe Townsend, dar cred cred că asta trebuie să fac.
- Nici eu n-am dormit prea bine. - Din cauza asta?
Ţii minte când te-am dus la depozit?
- Mi-ai dat adresa greşită... - Da, îmi amintesc.
Am stat şi te-am urmărit cum le arătai să împacheteze hainele.
Am ştiut că de asta avea succes compania.
Nimeni n-o să se mai implice aşa în compania ta, Jules.
Pentru mine e simplu.
Nu te supăra c-o spun... ai nevoie de ea.
Poate veni cineva cu mai multă experienţă,
dar nu va şti niciodată ce ştii tu.
N-am mai păţit aşa ceva în viaţa mea. N-o fac prea mulţi.
Această construcţie complicată pe care ai creat-o...
E un vis, nu-i aşa?
Şi renunţi la el în speranţa că soţul tău va înceta să te înşele?
Nu văd legătura.
Ar trebui să fii mândră de ceea ce-ai făcut.
Şi nu mi-ar plăcea să văd cum cineva ţi-ar lua lucrul ăsta.
Cred că ai venit pentru că ai vrut să auzi asta.
Da. Sau am făcut-o poate pentru că eşti...
Stagiarul tău.
Am vrut să spun stagiar/cel mai bun prieten.
Dar nu trebuie să devenim sentimentali
chiar dacă-i posibil să fim îngropaţi împreună.
Nu putem fi mai apropiaţi de atât.
În astfel de momente, ai nevoie de cineva
pe care poţi să te bazezi. Aşa că îţi mulţumesc.
- Apropo, îmi place foarte mult casa ta! - Mulţumesc.
- Mergem? - Bine.
Bine aţi revenit!
Jules, am să-ţi arăt ceva super.
Ţi-aminteşti apelul preluat de tine de la serviciul clienţi
despre mireasa ale cărei domnişoare au primit rochiile gri.
I-ai spus vânzătorului să le refacă peste noapte, le-am pus pe avion...
- Da! Rachel! - Fii atentă.
Rochia de şifon-mătase Antoinette.
Arată grozav.
Abia au sosit de la Mark Townsend.
Mulţumesc.
Becky dă-mi numărul lui Townsend.
Bine.
Sunt Jules. Ce mai faci, Alonzo?
Bine. Ne trebuie aşa multe?
Sper că n-am venit prea târziu.
Nu face asta pentru mine, Jules. Te rog.
Fă ce simţi că-i drept pentru tine.
Dumnezeule!
Vreau să-mi conduc firma în continuare, Matt... ştii asta.
Atunci fă-o. Nu vreau să fii nefericită.
Sunt deja nefericită!
Trebuie să-ţi spun ceva.
Ştiu.
Spune-mi că aproape totul s-a sfârşit. Nu ştiu cât mai pot...
S-a sfârşit.
Nu pot să-ţi spun cât regret şi cât mi-e de ruşine
pentru tot ce-am făcut.
Aş vrea să nu fi fost, dar ţi-am spus
aveam de gând să fiu...
Undeva departe...
Am crezut că te pierd.
Dar era vorba de mine. M-am pierdut.
E o lume confuză şi caracterul meu a fost dat peste cap pentru o clipă.
Iar tu eşti gata să renunţi la tot pentru mine?
Nu voi permite asta!
Te iubesc şi o s-o demonstrez dacă-mi permiţi.
Te rog, Jules.
Lasă-mă să îndrept situaţia.
Ştii ce-ar fi bine?
Dacă ai avea o batistă.
L-ai sunat pe Townsend?
Pentru că dacă am întâlnit pe cineva care să n-aibă nevoie de un şef...
Aceea ai fost tu.
Am să-l sun şi am să-i spun că m-am răzgândit.
Suntem bine aici. Ne vom descurca.
- Am să mă asigur de asta. - Bine.
Becky, unde e Ben?
Nu sunt sigură. A zis că-şi ia liber.
Fiona.
Ştii unde e Ben?
- Scuze că te întrerup. - Nu-i nimic.
Întinde-ţi mâna dreaptă.
Piciorul stâng sus.
Respiră şi relaxează-te.
Pentru echilibrul interior.
- Fac cum trebuie? - Aproape.
- Am să-ţi dau o veste bună. - Grozav. Să-mi spui când terminăm.
Respiră adânc.
Aşa.
Traducerea şi adaptarea Azael - Subtitrari-noi Team & FlorinA
www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea: DISTEL Subs Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
-= www.OpenSubtitles.org =-