Un fapt minunat de reflectat, este că fiecare ființă umană este făcută să fie un secret profund pentru ceilalți. Charles Dickens
Curriculum-ul băieților noștri este vast.
Au jucat scenete la sfârșitul fiecărei stagiuni.
Teatrul este un interes statornic al nevestei mele.
- Mary, un ceai te rog. - Da, dle.
Prin ușa deschisă.
Nelly, unde ai fost?
Dl Benham a sosit aici de la ora 3:00.
Îmi pare rău.
Dl Lambourne a organizat băieții cum a putut mai bine.
Am pierdut dimensiunea timpului.
Aveți grijă de acele colțuri, băieți.
- Da, doamnă. - Da, doamnă.
Mulțumesc, Mary.
Ah, doamna Robinson Wharton. În cele din urmă.
Îmi pare rău, d-le Benham.
Am mers doar pe jos. Iartă-mă.
Dragi băieți, hai să începem din actul al treilea.
Toată lumea pe poziții.
- Da, doamnă. - Vă mulțumesc, domnule Lambourne.
Dl Benham nu trebuie să vadă toate trucurile noastre, încă
sau nu va mai rămâne nimic să-i arătăm mâine.
Este frig afară?
Este, darlimpezește mintea.
Ar fi bine să decidem asupra lecturii înainte de sfârșitul stagiunii.
Desigur. Poate mai târziu.
- Laurenson și Tanner, sunteți gata? - Da, doamnă.
Geoffrey dragă,
nu uita, tu intri în replica finală.
Așează-te acolo.
Coates, Watson, luați astea.
- Mulțumesc, doamnă. - Mulțumesc, doamnă.
Nu am solicitat nici un leu dlui Dickens
e și piesa dlui Collins, doamnă Wharton Robinson.
Un pic de licență dramatică.
Sunt sigur că domnul Dickens l-ar fi lăsat să treacă.
Yates, ai putea coborâ fundalul.
Da, doamnă.
Muzicienii.
- Este gata toată lumea? - Cred că da.
Da, doamnă.
Băieți, amintiți-vă pozițiile.
Să începem.
Ei bine, prieteni, a doua zi a ajuns la final în sfârșit.
"S-a terminat", Hadley. Dl Dickens a fost foarte specific.
Ei bine, băieți mei, a doua zi s-a terminat în cele din urmă.
Ce zici despre vreme acum?
Sunt gata să trec muntele cu domnii,
dacă ceilalți vor merge și ei cu mine.
Pot să văd cu ochii mei că se apropie o furtună.
Se simte miros de zăpadă. Simt uraganul în aer.
Nici măcar banii oferiți de acei domni
nu mă vor ispiti să traversez muntele cu ei astăzi.
Tanner, sfatul tău.
Ei bine, ești gata în sfârșit?
Răbdarea mea este la capăt.
Sunt bolnav și obosit de toată îndoiala și întârzierea.
Eu sunt omul tău. Te voi ghida până la sfârșitul călătoriei.
- Spune când. - Acum.
- Ești pregătit? - Sunt pregătit.
Haide.
Întinde mâna.
În poziție verticală ca un brigadier.
Și înfiletează-l.
Mulțumesc.
Ai fost pe plajă iar, astăzi?
Dra Brooke a crezut că te-a văzut.
Da.
- Uită-te. Vezi? Este semnat. - Serios?
Aparent el a modelat caracterul de Lucie Manette pe Nelly.
Familiile au fost foarte apropiate de când Nelly era copil.
Sunt sigur că a fost inspirat de mulți oameni.
Soția mea îi adoră romanele.
Desigur, că de multe ori e foarte amuzant, dar mi se par un pic cam sumbre.
Unul se întreba ce fel de demoni s-au dezlănțuit în mintea lui.
Într-adevăr.
Thackeray, e un scriitor.
George, nu îi poți compara.
Da, sunt de acord. Eu sunt pentru domnul Dickens.
Sunt situații în care am invidiat-o pe doamna Wharton Robinson
cunoscând-o de când era copil.
Un scriitor.
Da, uneori e sumbră, dar unul care ne face să râdem de propria noastră absurditate.
Noi ne vedem limpede în toată nebunia noastră.
A murit de câțiva ani, dar da, este încă cu noi.
Vă mulțumesc, d-le Benham.
Acesta e un subiect în care mă refugiez eu și cu mine uneori,
ca doamna Robinson Wharton care știe prea bine.
Fugi. Fugi.
Eu, unul, sunt hotărât să-l revizui imediat.
De unde sugerezi să încep?
Martin Chuzzlewit.
Orice roman, doar pentru scurt plăcere,
Aș sugera o răsfoire a unei copii a
"Revistei literare săptămânale Dickens".
Cuvinte de uz casnic.
O colecție de mai multe din scrierile sale,
și într-adevăr, capitole din romanele sale.
Și eu sunt sigur că doamna Robinson Wharton
nu s-ar supăra dacă ți-ar păsat să le împrumuți.
Desigur.
Soția mea are aproape fiecare ediție.
Nu am alerga printre rafturi.
Dle.
Ah, bine. Mulțumesc, Mary.
Congelat.
Aveți textul altei piese a dlui Collins?
Da. Nu este o piesă bună.
Dar îți voi găsi una.
- David Copperfield. - David Copperfield
- Pentru lectura noastră. - Oh, da.
Vei merge din nou mâine?
Poate.
Pot să mă alătur?
Merg într-un anume ritm.
Manchester, cu câțiva ani mai devreme
- Bine ai venit. Bine ai venit, doamnă Ternan. - Mulțumesc, Charley.
Oh, dragă.
Da, fiți atentă acum.
Aoleu!
- Oh, d-ra Maria. Vino înăuntru. - Mulțumesc.
- Hai înăuntru. - Mulțumesc.
Dră Ellen, bun venit.
- Oh, mănușa dvs. - Mulțumesc.
Sunt Charley Dickens. Bine ați venit la Manchester.
Câtă umezeală.
Tatăl meu așteaptă.
Ceilalți sunt deja aici.
Nelly, uite. Vezi?
Aici suntem.
Haide.
Uite, Nelly.
- Tată. - Ah!
Cel puțin, avem o companie completă.
Doamnă Ternan, bine ați venit.
Ce teatru frumos ați construit.
Mulțumesc. Mă bucur, noi am încercat.
- Dră Maria, bine ai venit. - Mulțumesc.
Ai avut o călătorie plăcută, sper.
Da, mulțumesc, d-le Dickens.
- Destul de confortabil. - Bine. Bun. Bun.
- Și tu trebuie să fii dra Ellen Ternan? - Eu sunt.
L-ai cunoscut pe fiul meu cel mai mare, Charley, desigur?
- El cu amabilitate mi-a recuperat manușa, da. - Ah.
Cavaler galant.
Doamnelor și domnilor, v-o prezint pe dra Ellen
care ne va ajuta cu nevoile noastre.
Îi dorim surorii tale, Fanny, numai bine.
Este Teatrul Haymarket sau Phoenix unde am pierdut?
Haymarket.
E atât de tristă că nu e aici.
Nu, Nelly vă va oferi un spectacol minunat.
Nu am nici o îndoială.
Acum, doamna Ternan, Maria, ați întâlnit
pe toată lumea la repetițiile noastre anterioare.
Dra Ellen, vă prezint familia noastră de actori?
- Îl avem pe dl Lemon. - Încântat.
- Și domnul Egg. - Bine ați venit.
- Și compozitorul nostru, domnul Berger. - Bună ziua.
Și domnul Pigott. Dra Sabine. Dl Charles.
Și aș vrea să-l prezint pe autorul nostru, Dl Collins, dar ca de obicei, el întârzie.
Dar aici sunt unii membri ai familiei mele.
Fiicele mele, Mamey, Katey.
Sora mea vitregă, dra Georgina Hogarth.
Fiii Frank, Alfred, Sydney, Henry.
Și unde este cel mai tânăr băiat?
Nu te ascunde acolo, Plorn. Vino aici.
Și ăștia sunt toți, cred.
Da, desigur, și soția mea.
Și o jumătate de oră.
Este suficient timp, doamnelor, pentru ca să vă aranjați bonetele?
Aș dori să repet, dar fără autorul nostru,
Dl Collins, care a sosit în sfârșit aici.
De ce mereu eu aștept, Wilkie?
De ce trebuie mereu său întârzii?
Pentru că te irită, Charles.
Și mă amuză să-ți văd temperamentul impulsiv.
Charles, nu cred că ne putem permite să-l tăiem.
Dar e prea mult. Va fi plictisitor dacă e prea mult.
A fost prea mult în Londra, va fie prea mult în Manchester.
Deși doare, Wilkie. Tăiați, tăiați!
Este gata.
Îi poți spune domnului Egg că a pierdut ultimul său monolog.
Nu, trebuie să-l faci ca autor. Nu voi nega asta.
Ești insuportabil. Și acum asta?
Și aici și aici.
Acum, toată lumea, vă rog să aveți grijă.
Micul nostru teatru nu este încă complet.
Amintiți-vă, că repetăm cu dra Ellen azi, așa că să fim mai atenți.
Acum aș fi preocupată să revizui ultimul act,
doar intrarea finală a lui Wardour și Aldersly.
Deci la locuri, prieteni.
- Acum, Maria. Maria. - Da.
Ar trebui să te avem doar aici, cred.
Apoi doamna Ternan și fetele. Și dra Ellen...
Dl Dickens, aș sugera ca doamnele să fie puțin mai departe pe scenă?
Da. Desigur.
Ofițerii au făcut curățenie spre satisfacția ta?
Da, excelent, excelent. Foarte bine.
Crezi că ar trebui să fie un pic mai largă pentru intrare?
Da, dar nu prea mult pentru fața ta și nu a mea
care va reține atenția publicului nostru, sunt sigur.
Wilkie, ești gata?
Vreau să stai în picioare în fundal, dacă trebuie să te duc în spate.
- Ești pregătit? - Nu.
- Da, haide, haide. - Da, da.
Charley. Lasă brațele moi.
Doar un pic mai rigid.
Da?
Asta-i bine, da.
Nu trebuia să vii? Nu mă pot deplasa singur.
Da, da, desigur.
Vorbesc după arma?
După arma și te muți pe scenă la mijloc.
Frank! Frank!
Apoi replica mea, "Salvat salvat pentru tine."
- Apoi mă aduci până aici. - Da, desigur.
Și eu am dureri de picioare și sunt obosit, Clara, dar l-am salvat.
Da. Asta e bine. Apoi, replica ta, Wilkie.
Unde este Wardour? Ajută-l. Pe mine lasă-mă.
Mark, asta e când vii jos.
Wardour. Dragă Wardour.
Un vechi prieten pe care l-am nedreptățit, amintește-ți și iartă-mă.
Foarte bine, te-am iertat.
Nu-ți fie frică de proiect. Noi avem aproape o mie de locuri.
Catherine, spune dacă ne poți auzi.
- Ce? - Te auzim foarte bine, Charles.
Foarte bine. Toată lumea să vorbească.
Apoi, Maria, atunci când vii aici
și mă iei ușor în brațele tale.
- Aici. - Îmi pare rău.
Richard. Richard, uită-te la vechiul tău tovarăș de joacă.
Și apoi muzica...
Nu, Berger... Berger, nu încă.
Eu doar marchez indiciile.
Se joacă până la căderea cortinei
între timp ne sărutăm, apoi arma.
Bum. Apoi eu mor.
Și apoi epilog.
Aceasta este o poveste tristă. Aceasta este o poveste dureroasă.
O iubire negată. O iubire restaurată trăită dincolo de ziua de mâine.
Ca nu cumva să ne gândim că tăcerea ține locul unei inimi îmdurerate,
amintiți-vă, să iubiți și să fiți iubiți este viața în sine, fără de care nu suntem nimic.
Și apoi cortina cade. Aplauze puternice.
Încă trebuie să se audă două mii de plânsete!
Mulțumesc. Bravo. Bravo.
Doamnelor, domnilor. Mulțumesc, Maria.
Charles, ultimul discurs cred că ar putea fi mai scurt.
- Asta crezi? - Da.
O să discutăm?
O, da, da. Mai târziu.
Ea are ceva.
Vino mai aproape.
Clara.
Sărută-mă.
Soră, sărută-mă
- înainte de a muri. - Nu.
William Thackeray!
Nu, nu, nu. Nu este suficient că vom juca în fața acestor muritori de rând.
Prieteni, este Manchester-ul cel care ne-a dat cea mai înaltă distincție.
Este Manchester după a cărui acord m-am uitat,
și este Manchester care a conferit succesul din seara asta.
Prieteni, noi suntem biruitorii!
Dl Roger de Coverley, Dl Berger, vă rog.
Și din nou!
Cură-ță salcia!
Spate în spate!
Domnilor, schimbați pentru Grenadierii britanici.
Ridicați brațele larg ca o pasăre.
Și apoi, când sunteți pregătiți, dați-mi mâinile.
E remarcabil.
Dați-mi mâinile.
Acolo. Acum ești în siguranță cu mine.
Unul dintre trucurile lui magice.
Unde ești?
Sunt pe cont propriu.
Sunteți o admiratoare al muncii soțului meu, dră Ellen?
Desigur.
În momentul de față, m-am pierdut în Little Dorrit.
Până acum, am crezut că Bleak Casa
ar fi romanul la care aș insista mai mult.
Are acest spirit alarmant de neliniște.
Lady Dedlock bântuită de trecut.
Revin la acele pagini iar și iar.
Cu toate acestea, sunt atâtea care să mă facă să zâmbesc.
Asta e o ficțiune concepută să distreze.
Cu siguranță că e mai mult de-atât. Ne va schimba.
Acum, te-ai întors la noi.
Vom fi treji toată noaptea.
Și poate, toată durata zilei.
Katey. Mamey.
Acum, altcineva. Cine este următorul?
- Cine este următorul? - Noapte bună.
Țineți copilul. Țineți copilul. Ea a plecat.
EA unde este? Unde? Este în siguranță? Te rog, spune-mi că e în siguranță.
Iar acum te-ai întors la noi, d-na Ternan.
- Înapoi unde? - Mamă.
Mamă, cred că ți-o amintești pe Fanny de pe barcă.
Ce anume am spus?
Ai încercat să o salvezi, mamă.
Îmi pare rău, domnule Dickens.
Cred că s-ar putea să ne fi abătut în istoria unei familii.
Fiica mea cea mare, Fanny, a fost, aruncată din pătuțul ei.
Soțul meu și cu mine am călătorit prin America acum vreo câțiva ani,
și, vaporul nostru cu zbaturi a fost lovit de o altă barcă,
și Fanny a fost aruncată sus în aer
și salvată, în mod miraculos, de o saltea.
Îngerii o supravagheau.
- Da. - Asta făceau.
O poveste extraordinară.
Am terminat, domnule Dickens.
Chiar așa. Acum eu trebuie să plec.
Mâine și mâine și iar mâine.
- Noapte bună, Wilkie. - Noapte bună.
05:00 dimineața.
- Pat. - Sau mic dejun?
Noapte bună.
Vă mulțumesc, domnilor.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Maria, ne-ai frânt inimile în seara asta.
Toată lumea plângea.
M-au podidit lacrimile. Ai fost atât de bună.
Am încercat să o consolez, să o liniștesc,
însă tot ce a putut spune a fost, "Oh, cât de trist, cât de trist. "
Cât de bună, dragă, față palidă mică.
Nu veți găsi o Clara mai bună.
Mulțumesc, mamă.
Trebuie să-mi duc îngerii la culcare.
Sunt prea trează ca să dorm.
- E lumina zilei. - Nelly.
Toată lumea are nevoie de somn, dragă Nelly.
Acesta este anotimpul meu preferat.
Când a doua zi se revarsă peste noi
și trebuie să punem în ordine haosul de peste noapte.
Stând de pază încă o dată, gata pentru viață.
Un fapt minunat la care să te gândești, că fiecare creatură umană
este un secret profund și un mister pentru fiecare altă ființă.
Până când secretul este lăsat altuia ca să-l studieze.
Și apoi, probabil, două creaturi umane ar putea să se cunoască între ele.
Tu nu crezi?
Da.
Oare doamna Dickens s-a dus la culcare?
Mai devreme.
Mda, sigur...
Avea dureri groaznice de cap.
Somn.
De ce trebuie să faci asta?
Să fac ce, Nelly?
Să arăți conexiunea mea?
Este plictisitor.
Plictisitor?
Să-l înțelegi pe Dickens?
Eram copil.
Să faci referire la el ca la un pustiu.
Este o concepție greșită.
Ce?
Tu nu înțelegi despre ce e vorba, Nelly.
Această mișcare continuă.
"Așa cum ne zbatem, mai aproape și mai aproape de mare,
din care acest vânt puternic a suflat a moarte pe mal,
forța lui devenind tot mai teribilă".
"Când am venit cu fața la mare,
valurile din orizont, prindeau la anumite intervale peste abisul de rulare,
unde erau ca niște sclipiri ale unui alt mal, cu turnuri și clădiri."
"Ca niște pereți înalți umezi venind rostogolindu-se,
și prăbușindu-se de la înălțime ca într-un surfing,
arătau ca și când ar devora orașul."
"Pe măsură ce valul se îndepărta în spate cu un vuiet răgușit,
părea că scoate la iveală peșteri adânci în plajă,
ca în subminarea pământului."
"Ham privea marea, de unul singur,
până la retragerea măreață a unui val."
"Când, cu o privire înapoi spre cei care țin frânghia
adunată rapid în jurul trupului lui, s-a repezit după ea."
"Și, într-o clipă, era lovit de ape,
ridicându-se ca pe dealuri, căzând ca în văi, pierdut sub spumă,
mânatat spre țărm, mânat în față pe navă."
"În final Ham s-a apropiat de epavă."
"A fost atât de aproape încât cu o singură mișcare viguroasă,
ar putea să se agațe de ea
atunci când un deal mare și verde de apă
se deplasează spre mal de dincolo de navă,
părând că sare în sus, în ea cu o puternică legătură."
"Și nava plecase. "
Într-adevăr, domnul Dickens, nu a fost vreodată atât de viu
ca atunci când vorbește despre el ca autor.
Mulțumesc. Mulțumesc. Vă rog să mă scuzați?
- Ah, doamna Ternan. - Dle Dickens.
A fost remarcabil.
Cât control, câtă măiestrie în reprezentația dvs.
Mulțumesc. Mi s-a spus că la aceste citiri vânzările sunt duble.
A fost aproape genial, dle Dickens.
- A fost? - Da. Da.
- Absolut. - Dra Fanny.
Ți-am simțit lipsa.
Ei bine, nu e destul, se pare.
- Doamna Dickens nu este aici? - Nu, nu azi.
- Oh, ce păcat că am ratat-o. - Mda.
Oh, o astfel de furtună.
Am fost cu sufletul la gură desigur.
- Deci, nu ați fost dezamăgite? - Nu.
- Ei bine... - Ei bine?
Nelly a citit fiecare capitol de două ori.
Poate că am citit fiecare capitol de două ori,
dar nu am mai auzit până azi.
Să aud vorbindu-se, am simțit că eram în furtună.
Am fost acolo cu Copperfield văzând cum prietenul său s-a înecat.
A fost ceva de nesuportat.
Da, eu...
Mă bucur.
Charles, te rugăm să vii și să vorbești cu acești domni.
Le-am ținut companie de ceva vreme deja,
dar în cele din urmă mă simt că sunt doar un substitut slab.
Wilkie, vin.
Unde joci în continuare?
Sunt angajate să joace Doncaster timp de trei săptămâni.
Și ce anume joci?
Două tragedii și o farsă.
Ei, o farsă. Ce farsă?
The Pet of the Petticoats.
Animăluțul de Petticoats? Ce titlu teribil.
Da.
Ei bine,
Curse foarte bune, Doncaster. Scuză-mă. Nu pleca.
Catherine.
Da?
Stăm împreună?
Dacă vrei.
păi, nu, dacă nu preferi, eu,
Nu am dormit prea bine azi-noapte.
Poate voi merge acum la culcare.
Da, desigur, da.
Wilkie are o idee pentru Cuvinte de uz casnic.
O excursie spre Nord.
A numit-o A Lazy Tour of Two Idle Apprentices.
Ar putea fi o pereche de pagini în ea.
- De unde vei începe? - Um...
De la Doncaster, cred.
Aprinde lampa.
Nu poți scrie doar cu această lumină.
A câștigat!A câștigat!
Nelly, victorie.
Nelly, ai câștigat!
- Cât de mult? - 5 șilingi.
5 șilingi?
A fost stabilită. A fost stabilită.
Sper că nu ești stângaci la sport, domnule Collins.
- Sunt un sportiv foarte stângaci. - Atunci trebuie să câștigi.
Deci, ce vei face cu câștigurile tale, Nelly?
Îi voi cheltui pe toți odată.
Nu, poate voi cheltui o jumătate de șiling pe o copie a cărții Cuvinte de Uz Casnic
doar pentru a fi sigură că cei doi ucenici
se vor întoarce în siguranță din turneul lor leneș.
Așa au făcut, deși nu au vrut să meargă acasă.
Dar cum e cu familiile lor?
Ei bine, i-au ratat, desigur,
dar le-a făcut plăcere să fie departe.
Charles Dickens.
Charles, ai mormăit.
Dle Dickens.
Bună ziua. O zi bună. Da. Mulțumesc.
Cât de neașteptat.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Bine ați venit la Yorkshire. Ve-ți scrie o carte despre noi?
Domnule Dickens, mi-a părut bine să vorbesc cu dvs.
Dră Ellen.
- Dle Dickens. - Mulțumesc.
- V-am citit toate poveștile. - Mulțumesc.
Pe acolo, vă rog.
- Ai grijă! - Da, doamnă.
Dă-mi aia, dragă Maria.
Mulțumesc, mamă.
Aproape acolo.
Oh, acasă.
Acasă.
Asta-i a dvs.
- Asta trebuie spălată, nu crezi? - O să-l pun unde trebuie.
Asta nu se va întinde în alt anotimp.
Nu mai pot repara alt manșon.
Manșetele sunt încă bune.
Și este dantela pe guler pe care o pot recupera.
Da, o voi selecta.
Maria, și acest tiv.
Mulțumesc. Uită-te.
Adun pentru spălat.
Aici.
Ăsta a semnat?
- Un suvenir. - Unde-mi este foarfecele?
Este în sertar.
Este de neprețuit.
Oh, Catherine.
Scuză-mă.
De ce te-ai trezit așa devreme?
- Trebuie să merg la Londra. - Acum?
Nu e nici un tren.
Păi, atunci voi merge pe jos.
O să-ți ia toată ziua.
Atunci o să-mi ia toată ziua.
Deci, aici e perversitate.
Nu, nu, acest Charles pe care-l preferi.
"Evident că viciile și nebuniile sale ți-au ajuns la inimă."
Te-am ascultat, ambele și niciuna nu corespund cu el.
Cu toate acestea, nu pot să cred că e vinovat dacă,
spre înțelegerea mea condamn grav viciile sale,
inima mea mărturisește ceva...
sugerează milă pentru necazurile sale.
Egad, vom avea o nuntă mâine dimineață.
Mulțumesc, dragă unchiule.
Ce, tu necinstitule, nu ceri consimțământul fetei mai întâi?
Am făcut asta de mult timp...
- Acum un minut și se uita... - Greu de crezut să fi fost așa de rău.
- Da. - De rușine, Charles.
Protestez, dle Peter. Nu s-a scos un cuvânt.
Pentru că noi nu am auzit vreun cuvânt!
Ei bine, cu cât mai puține cu atât mai bine.
Fie ca dragostea dintre voi să fie fără încetare.
Și să trăiți fericiți împreună
ca Lady Teazle așa cum am de gând să fac.
Asta a fost foarte bine, Nelly.
Într-adevăr, mamă?
Există o așa claritate în interpretarea ta, Nelly.
Oh, mulțumesc, Fanny.
- Arăți așa de frumoasă. - Mulțumesc, Maria.
Dle Dickens, de ce nu ne-ai spus că vii?
Un impuls de ultim moment.
- Dle Dickens. - Dragul meu Buckstone.
Întotdeauna o plăcere să-ți avem harul în teatrul nostru.
Mulțumesc. O noapte de neuitat.
Dra Ellen, arăți pur și simplu splendid.
Oh, mulțumesc, d-le Arnott. Ca și dvs.
Și cum stai cu scrisul, dle Dickens?
Scrisul meu este feroce.
Mă trezesc la 7:00, o baie rece înainte de micul dejun, apoi sunt foc și pară până la ora 3:00.
Mă lupt să nu fiu distras în vreun fel.
Nu vrei să stai jos?
Nu, nu cred.
E foarte târziu. Trebuie să fii obosit, dle Dickens.
Sunt atâtea de făcut, că nu mai știu dacă capul meu este pe pornit sau oprit.
Nelly, trebuie să vii și să-i întâlnești pe bunii mei prieteni.
Mulțumesc. Da, dle Arnott, mi-ar face plăcere.
- Dânsu este Ambrose. - Bună ziua.
- Are multe de oferit. - Da, într-adevăr.
Înaintează. Înaintează.
Vă mulțumesc, doamnă Ternan.
- Fanny, Maria, trebuie să dăm de mâncare oaspetelui nostru. - Da, mamă.
Te rog nu te deranja, doamnă Ternan. Este ceva carne în cămară.
Și unele fructe. Și pâine.
Nelly, adu ceva de băut pentru dl Dickens?
Este încântător.
Văd că aveți dle Keene ca și Moor.
Am jucat-o pe Desdemona. Vă pot lua haina, dle Dickens?
Știu. Vă mulțumesc, doamnă Ternan.
Și soțul meu a fost Iago.
Într-adevăr. "Adio minte liniștită. "
- Mulțumesc. - Luați loc?
Este singurul scaun din casa care nu se încovoaie
ar trebui să faceți o schimbare în căutarea confortului.
Ei bine, Am fost avertizat. Mulțumesc.
Avem șuncă și prune.
Și niște pâine și ceva brânză.
Ce fermecător.
Și vin.
Atunci nu voi mai pleca.
- Oh, ai grijă la... - Scuze.
Și nu știam cum aș putea scăpa de el.
Și apoi ce ai spus?
Păi, ce am mai avut de spus a fost,
"Dle Andersen, deși rățușca cea urâtă a fost delicioasă,
"v-ați culcat în această cameră timp de cinci săptămâni și trebuie să mergeți acasă. "
- Dar n-ai făcut-o. - Nu.
De ce n-ai făcut-o?
El nu înțelege limba engleză.
Vorbește numai daneză, și nu sunt sigur că înțelege daneza.
Am fost tentat să-i învăț limba, cât să-i pot spune,
"Fie ca niciodată ședere dvs. să fie bine venită atât de mult timp."
Iar acum se pare că am făcut același lucru.
Nu, niciodată.
Vă mulțumesc, doamnelor, pentru o noapte atât de plăcută.
Viata nu este nimic fără o companie plăcută.
Felicitări, Nelly, pentru interpretarea ta.
Mulțumesc.
Noapte bună, doamnelor. Doamnelor, noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Asta este o cabana foarte faină.
Mulțumesc. E un pic cam mică.
Recompensele profesiei noastre sunt rareori în bani.
Dar aș fi vrut să le am altfel.
Nimeni nu este în întregime inutil în această lume
dacă povara ar fi mai ușoară.
Nu am știut că va fi acolo.
Fetele mele sunt femei tinere frumoase.
Uneori, sunt îngrijorată pentru viitorul lor.
Am înțeles.
Dacă aș putea fi de ajutor în vreun fel?
Nu pot risca reputația lui Nelly.
Sper că nimic din ce am putut oferta să o compromită.
Noapte bună, dnă Ternan.
Noapte bună, dle Dickens.
Noapte bună, doamnelor.
Noapte bună.
Vino afară.
O felație de un shilling, domnule? O felație de un shilling?
Am să vă dau 5, dacă în seara asta mergeți acasă în siguranță.
Pot juca acasă, domnule.
Mă vrei ca soție a ta, dle?
Unde e mama ta?
Noaptea trecută, m-am așezat alături de un domn la cină,
și m-a întrebat oarecum furios
de ce orașul nostru ar trebui să-i ajute pe acei care nu se ajută singuri.
Pentru "acei" cărora le-au fost menite multe femei decăzute
pe care le vedem în jurul nostru în fiecare zi,
și urmașii lor, mulți dintre cei care au ca bază spitalul de azi.
I-am răspuns,
"Cele două asistente sumbre, în sărăcie și boală,
"aduc acești copii în fața voastră și asistă la nașterea lor,
"apoi le mișcă leagănele mizerabile,
"și le bat cuie în sicriele alea mici,
"în final le pun pământ peste morminte.
"Moartea lor nenaturală formează o treime
din decesele anuale din acest mare oraș."
"Dar ce Dumnezeu? " A răspuns el cu evlavie.
"Ce-i cu el? "I-am spus.
"Sunt sigur că Dumnezeu arată îngăduință toturor viciilor
"care ies din om, sensibilitate și pasiune naturală. "
Sper că vom face la fel, de asemenea, și să fim generoși în seara asta.
Mulțumesc.
- Mulțumesc, doamnă. - Noapte bună, domnule.
Vă mulțumesc, doamnă.
- Noapte bună. - Vă mulțumesc, domnul meu.
- Mulțumesc. - Vă mulțumesc foarte mult.
- Noapte bună. - Mulțumesc.
Sunt sigură că puteți mai mult de atât, domnule.
Maria. Fanny. Nelly. Oare i-am jecmănit?
Cu fiecare uncie din sufletele noastre, dle Dickens.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Nu am crezut că vom face așa de mulți bani.
Unde încep alea?
Necesită numărare.
Da. Da.
Ce realizare.
Trebuie să sărbătorim.
Da! Ar tebui!
Sigur.
Iată-ne. Vă rog, dnă Ternan, veniți.
Vă mutați înăuntru sau afară, dle Dickens?
Mă gândeam să lăsăm.
Soția mea preferă să trăiască în afara strălucirii publice.
Londra o obosește
iar Hill Gad este acolo unde îi place să se retragă împreună cu copiii.
Hill Gad, aproape de Rochester?
Într-adevăr, foarte aproape. La distanță de o plimbare.
Nelly s-a născut în Rochester.
La școală am mers în Chatham.
Dar cele mai proaspete amintiri sunt de la Newcastle.
Nu cunosc prea bine Newcastle-ul.
Vă rog, stați jos. Simțiți-vă ca acasă.
Avem șampanie.
Mulțumesc, John. Vă rugăm, la pian.
Acum l-ai văzut vreodată pe dnul Keene Corsican Brothers?
Interesant. Am văzut acea melodramă cu mulți, mulți ani în urmă...
Nelly.
Vă mulțumesc pentru ospitalitate, dle Dickens. Trebuie să plecăm acum.
Fanny are o audiție în dimineața asta și trebuie să-și odihnească vocea.
Dar da, desigur, desigur.
Avem un pariu, dle Dickens,
pe cât de mult vom colecta diseară.
Cred că 400 de lire sterline, dar Fanny crede că mai mult.
Atunci am să-i număr imediat.
Trebuie spuși la bancă mâine.
Veți fi trează toată noaptea.
Păi, eu nu dorm bine oricum.
De ce să nu te ajutăm?
Împreună va dura mai puțin.
- Avem o repetiție de dimineață. - Nu.
Aș putea sta și să-l ajut, pe dnul Dickens, cu Nelly.
- Dacă nu ai nici o obiecție. - Nu, eu..
Ei bine, da, vă mulțumesc. Mulțumesc.
Ei bine, atunci, o să merg spre casă cu Fanny.
- Foarte bine. - Vă mulțumesc, dle Dickens.
Mulțumesc. Noapte bună, Maria. Noapte bună, Fanny.
Nu ar trebui să fie lung.
507 lire sterline,
șase șilingi și thruppence.
- Suntem bogați. - Da.
Și ei vor fi încântați
până data viitoare.
Vă place această viață?
În mod constant spectacole.
În mod constant privită.
Ei bine, nu-mi este întotdeauna la îndemână, dar...
Nu cred că aș vrea mereu.
Păi, am munca mea.
Este o folie grozavă.
Au încearcat, dar nu au putut să te găsească mereu acolo.
"Ei"?
Hm, vânzătorii,
oamenii care trebuie să facă bani care au grijă să te transporte.
Și apoi mai există și admiratorii.
Cei care doresc să fii mai mult decât poți fi, eventual.
Și asta ce este?
Bine, presupun.
Tata a fost trimis la o a închisoarea datornicilor, când aveam 12 ani.
Am lucrat într-o fabrică de cremă de ghete după aceea,
sticle de etanșare și lipire etichete.
A fost groaznic.
- Ai fost mândră de tatăl tău? - Ei bine...
El a fost prima mea audiență.
Am rectificat replicile comice cu el.
Ți-am spus prea multe.
Ești prea bun la astea. Tu, acum tu.
Tatăl meu a fost actor.
Fiul unui băcan din Dublin. De asemenea, datornic. Și bineînțeles, mort.
Când aveam șapte ani.
Într-un azil.
Am avut și un frate.
El a murit la 10 luni.
Deși cum s-ar potrivi un băiat între trei fete.
Ea este devotată nouă.
Viața noastră este imprevizibilă.
Tu ești...
Ce?
Ești atât de liberă.
Va dormi toată noaptea dacă am lăsa-o.
Îi voi cere lui John să aducă trăsura aproape.
Nelly?
Spune-mi un secret.
Ce fel de secret?
Oricare.
Ceva care n-ai spus nimănui
sau poate un gând pe care nu l-ai spus.
Al doilea nume este Lawless.
Acum e rândul tău.
Ellen Lawless Ternan.
Acesta este secretul meu.
Are abia 18.
Nu m-am îngrijorat niciodată pentru tine și Maria.
Mereu există un turneu pentru tine și sora ta mai mică.
Dl Buckstone deja a întrebat
dacă Maria este liberă pentru pantomimă.
Dar Nelly...
Nelly este diferită.
Talentul ei este în altă parte.
Eu o iubesc.
O iubesc foarte mult.
Charles Dickens nu este pur și simplu un oportunist, sau aventurier.
Mă gândesc la ce-i poate oferi această viață.
Mă gândesc la viitorul ei.
Care ar fi acel viitor, mamă?
Profesia noastră e destul de grea, chiar dacă ești talentat.
Du-te, Fanny.
Voi sta aici toată ziua dacă e nevoie.
Nelly.
- Oare cineva s-a gândit să-mi spună? - Nelly.
Tu ești cea mai adevărată persoană pe care o știu, în viață,
dar nu ești o actriță.
Și ce alte aranjamente s-au mai făcut și eu nu știu?
Doar pentru că ne pasă așa de mult.
Îl iubești?
Este căsătorit.
Asta nu l-a oprit să se îndrăgostească cu tine.
Am vorbit despre Hard Times,
dar pur și simplu nu se simte destul de bine.
Nu știu. Sunt destul de pierduți.
Așa că m-am gândit că Great Expectations
ar putea fi o alegere la lecturile noastre.
David Copperfield este, desigur, un pretendent,
dar pentru mine, Great Expectations câștigă în cele din urmă.
Nu sunteți de acord?
Este un roman bun.
Doamna Wharton Robinson,
Văd că sunteți sentimental, distrasă.
Există unele...
Ca și cum...
o parte din dvs este absentă.
Nu vreau să deranjez.
Tu vorbești, sunt sigur, soțului tău.
Nu.
Nu toate soțiile fac asta.
Să te destăinui persoanei pe care o iubești cel mai mult,
iar, uneori este mai greu.
George e un om bun.
- Un om foarte bun. - Desigur.
Dar sunteți tulburată.
Îți vine uneori și apoi te lasă.
Dar revine.
Aș vrea să vă ajut.
Vreau să fiu cineva în care să aveți încredere.
- Zău, sunt destul de bine. - Nu sunteți.
Vă rog, dle Benham.
Voi asculta fără să judec.
Eu sunt mereu aici.
Haideți, băieți.
Haide, Plorn.
Ideea celui de al treilea picior este să vă ofere mai multă viteză.
Băiat neîndemânatic.
E timpul să stai deoparte.
Ce s-a întâmplat aici?
Aveți destulă mâncare?
- Vă mulțumesc, dle Dickens. - Bine.
Mai multe bârfe în Londra Diary?
Nu poți păstra liniștea pentru totdeauna, Charles.
Nu contează. Trebuie să negi.
Zvonurile pot fi negate întotdeauna.
Nu vă faceți griji, vor trece.
Și atunci trebuie să pui piciorul în prag.
Dar dacă nu vreau?
Nu te prosti.
Nu-i poți păstra secretul.
Ba, pot.
Plorn! Vom face o cursă în salturi.
Mamey. Katey. Haide. Haide.
Un picior. Haide, ești gata?
Vino aici, vino aici, vino aici.
Haide. Repede, haide, Plorn. Ești atât de lent.
Și gata, pe locuri, du-te!
Da! Da! Da! Da! Da!
Doamnelor, sunteți interesate vreunele de asta?
- Închide ochii. - Nu te intoarce, Nelly.
Nu te întoarce.
Închide ochii.
Păstrează-i închiși până spun eu...
Deschide ochii! La mulți ani!
La mulți ani!
Ce frumos. Ah, uite.
Doamnă, o doamnă Dickens vrea să o vadă pe dra Ellen.
Mamă.
Am să tai tortul.
Și nu s-a dus din nou acasă.
Și asta a fost prima și ultima dată.
Dle Ambrose? Ați urcat vreodată pe scenă?
Doamna Dickens.
Am crezut că asta e casa care trebuie.
Nu vrei să iei loc?
Câtă atenție la detalii.
Totul e lipit și sticlă.
Ne-ați găsit în dezordine.
Am auzit că te-ar fi găsit undeva aproape de piață.
Mama și sora mea sunt pe punctul de a merge în Italia.
Fanny va fi guvernantă la familia Trollope.
Zău?
Dl Dickens, cu amabilitate a făcut prezentările.
Soțul meu e mereu foarte generos.
La mulți ani, domnișoară Ternan.
Nu vrei să-l deschizi?
Este un cadou de la Charles.
Din greșeală mi-a fost livrat mie.
Bijuterii naturale credincioase.
Charles a insistat ca să-l livrez destinatarului de drept.
Este pasionat de tine.
Și tu de el?
Întrebare prostească.
El este dl Charles Dickens.
În acei ani la început, împreună,
nu am putut să nu fiu impresionată.
Dar vei descoperi că trebuie să-l împarți cu publicul lui.
Ei vor fi constanta.
Și, într-adevăr, nu vei ști niciodată sigur
cine îl iubește cel mai mult.
Tu.
Sau publicul.
Nu cred că se cunoaște pe sine.
V-am întrerupt petrecerea.
Sunt prea bătrână pentru petreceri.
Nu este nici un suflet prezent sub 20 de ani.
Ei bine, Charles va sosi aici în curând.
Și nu e nimic dacă nu e plin de spirit tânăr.
Păstrați astea pentru mai târziu.
- Bună ziua. - La mulți ani!
Am ajuns prea târziu? Suntem în întârziere.
Ați ratat tortul Mariei.
Ah, nu! Spune că nu-i chiar așa. Nu am ratat toată distracția, nu?
Am crezut că s-ar putea să ne oferi distracție.
Ei bine, atunci e doar un singur lucru pentru asta.
Trebuie să luăm aniversata de aici.
Da.
Nelly.
Spune că vei veni.
Unde mergem?
Vino. Vino, hai.
Caroline?
Nelly, urmați-mă.
Caroline.
Avem vizitatori.
Wilkie, de ce nu ai spus?
Sărbătorim o zi de naștere foarte specială.
Caroline, îți prezint pe dra Ellen Ternan?
E ziua ei astăzi.
La mulți ani. Am auzit numai lucruri bune.
Caroline!
Un nou tablou.
E neobișnuit. Este ca o palmă.
Este despre Butler?
Da, da, despre ea e vorba. Uite-o aici.
Țipă. Iat-o.
Țipă. Și ea țipă.
Pot să vă iau haina și mănușile?
Mulțumesc. Prefer să le țin pe mine.
Vă rog.
Ce casă drăguță.
Da. Da.
Wilkie a găsit-o.
Charles a botezat-o "Butler" la prima lor întâlnire.
Totul este un joc cu el.
E foarte dragă.
Te supără acest lucru, domnișoară Ternan?
Wilkie disprețuiește căsătoria, și ca văduvă, mie îmi convine.
Trăim foarte fericiți.
Dar tu nu ești de acord, așa văd.
Ne-am îndrăgostit de oameni cu poziții, dra Ternan.
Eu nu sunt îndrăgostită.
Vine gigantul.
E târziu. Serios.
Așa e, e prea târziu. Trebuie să plec.
Vă rog să mă scuzați, dră Graves.
Charles, vrei să rămâi la cină?
Nelly?
Și încă este tăcută.
Dl. Buckstone mi-a oferit cartea The World and The Stage.
Are o poveste ridicolă.
O doamnă titrată salvată de la datorii de sora ei, o actriță.
Da, dar o foarte amuzantă, scenă de final.
Și asta mi-a asigurat rolul.
Ți-ai propus în mod deliberat să mă umilești în seara asta?
Nu-ți place de dra Graves?
Nu te aștepți să o asociez cu o femeie
trăiind atât de liber cu un om total în afara căsătoriei.
- Oh, Nelly... Nelly... Nelly! - Distrează invitații ca și ea.
Nu vreau să par nerecunoscătoare.
Ai fost generos.
Unii ar putea spune prea generos pentru familia mea.
Dar nu am realizat că am fost curva ta.
Nelly.
Nelly, a fost o greșeală.
- Tu ai trimis-o pe Catherine la mine? - Da.
Ea este mama copiilor tăi.
Cum ai putut fi atât de crud cu ea?
Și pentru că, voi fi mereu recunoscător,
dar eu nu o iubesc.
Ea nu înțelege nimic.
Și nu vede nimic.
Am crezut că dacă te vede, atunci va înțelege
că nu am nimic cu ea.
- Am vrut ca ea să vadă. - "Ea să vadă"?
Cum adică, Charles?
Cum adică ce suntem?
Când soția ta m-a întrebat dacă am fost mândră de tine,
Nu am putut răspunde sincer.
Am vrut să spun că nu!
Pot fi de ajutor, domnule?
Această domnișoară vă supără, domnule?
Mulțumesc. Nu mă supără deloc. Totul este bine.
Foarte bine. Noapte bună, domnule.
Nelly?
Nelly.
Pot să intru?
Nelly.
Obișnuiam să mă plimb de la Aldwych la Highgate,
apoi înapoi spre Westminster, și apoi spre Millbank.
Londra este în sângele tău.
Într-adevăr. M-am plimbat foarte mult.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Și aș merge și la Putney și...
- Am mers în direcția respectivă. - Da.
Nu mă crezi?
Tată.
Charley.
Ce faci aici?
Mă plimb pe aici, dacă am să iau un tren mai devreme.
Îți amintești de dra Ellen?
Desigur.
Charley, arăți bine.
Sunt destul de bine. Mulțumesc, dră Ternan.
Charley lucrează în oraș.
- Cât de inteligent. - Nu chiar.
Este un prieten cu tata.
Încă mai ai mănușa cu care m-ai salvat.
Am fost nefericită să constat că am pierdut-o.
Era perechea mea preferată.
Sunt sigur că ați găsit o alta.
Ei bine, deja am întârziat...
Da, da.
Tată.
Ne vom vedea acasă?
Da.
Bună ziua, Charley.
Charley.
Ce este?
E o scrisoare de la The Times.
Este de la tata.
Nu pot să o citesc.
Ai citit-o?
Citește-mi-o.
"Am unele probleme interne personale,
de lungă durată,
pe care nu le voi dezvolta,
fiind de un caracter privat."
"Cu toate acestea,
în ultima vreme am avut un acord
care nu implică ură sau rea-voință de orice fel."
"Soția mea, Catherine, și cu mine am decis să ne separăm."
"Întreaga origine, progresul și circumstanțele din jur
pe tot parcursul au fost aduse la cunoștința copiilor mei."
"Este o hotărâre pe cale amiabilă,
și detaliile existente, vor trebui uitate de către toți cei implicați."
"Declar solemn că toate zvonurile în șoaptă din ultima vreme
"privind asocierea mea
"cu o anumită domnișoară sunt de un fals abominabil.
"În sufletul și onoarea mea,
nu este nimeni pe pământ mai virtuos
și mai imaculată decât această tânără creatură."
"Și oricine spune altceva, după această negare,
va fi la fel de răuvoit și mișelesc posibil
"pentru orice mărturie falsă, mincinoasă înaintea cerului și pământului."
Mulțumesc.
Este un om de onoare.
Și tu, Nelly, ești o frumoasă...
- Mamă. - ... inteligentă, o tânără minunată.
- Dar nu se poate căsători cu mine. - Nu.
Nu poate.
Dar eu am fost căsătorită,
și este uneori cel mai singuratic loc.
Ce să fac?
Fanny și cu mine plecăm în Italia la sfârșitul lunii.
Ai putea veni cu noi.
Pot aranja un transport. Este ușor de făcut.
A ars corespondență de o viață, Nelly. Nelly, ascultă.
El chiar mi-a cerut să ard toată corespondența noastră.
Există o nebunie tot comportamentul lui.
Nu, nu e nebun. E înnebunit de durere.
Și eu nu sunt?
Ai o alegere.
Te poți distanța de el.
Ai putea găsi o viață nouă, o viață diferită.
Diferită?
Ce viață diferită?
Ce viață poate fi acolo pentru mine?
El e un om bun...
A încercat să fie un om bun.
Dar este un om mare.
L-ai văzut, Nelly.
V-am văzut împreună. Tu îl vezi, el te vede.
Ce ai vrea mai mult într-o viață?
- Wilkie. - Vin.
Trebuie să trecem peste aceste convenții.
Spărgându-le.
Să fim pionierii.
Pionieri?
Voi bărbații,
să trăiți viața în timp ce noi suntem cei care trebuie să așteptăm.
Voi vedeți o libertate pe care eu nu o văd.
Wilkie.
Butler nu va dormi dacă eu nu-i citesc.
Numele meu este șoptit cu al tău.
Încă, nu am nimic.
Nelly.
- Nu am nici un regret. - Charles...
Am stricat ceva ce trebuia stricat.
Eu am terminat.
Da, este terminat.
Nu, nu, nu. Cartea.
Am terminat cartea. Aici.
Nu-ți place?
Nu.
Îmi place.
Îmi place chiar foarte mult.
Wilkie crede că ar trebui să schimb finalul.
Nu, nu trebuie.
Să o aduci pe Estella și Pip împreună la sfârșit, dar nu să-i unesc.
- Ea e schimbată. E de ajuns? - Da.
Este un final trist, dar Estella își găsește inima.
- Găsește înțelegere în cele din urmă. - Exact.
Și uneori...
Pip nu este eroic.
E plin de vanitate,
de ambiții, de defecte ca noi toți.
Da.
Știu ce am făcut,
dar ca să rămân cum am fost, nu pot, când inima mea...
Nelly.
Într-un capitol anterior, Pip a spus,
"Tu ești parte din existența mea, o parte din mine."
Îmi amintesc.
"Ai fost în fiecare replică pe care am citit-o."
"Ai fost în fiecare perspectivă pe care am văzut-o vreodată,
pe râu, pe velele navelor,
în mlaștini, în nori, în lumină,
în întuneric, în vânt, în pădure,
pe mare, pe străzi."
"Ai fost întruchiparea fiecărei fantezii grațioase
cu care mintea mea s-a familiarizat vreodată."
"Estella."
"Pentru ultima oră din viața mea,
nu pot alege, dar rămân o parte din caracterul meu."
"O parte din puținul bine din mine."
"O parte a răului."
Lasă toate astea.
"Acum, atingeți fața ta de a mea
în caz că nu rezist până te întorci.
"Te iubesc, Mortimer."
"Descoperirea a fost a ei.
"Observă, dragul meu Eugene,
în timp ce sunt departe, vei ști
că am descărcat încrederea mea..."
atât de mult, John dragă, și de atunci,
îmi pare rău că aceste încălțări sunt un număr prea mare."
"Dar eu nu vreau o trăsură, crede-mă."
Am fost de acord cu încă 50 de lecturi.
În Manchester, Glasgow și Dublin.
Și am fost rugat să fac o lecturare și la Paris.
- Să vin cu tine? - Păi...
Există bârfe, Nelly.
- Unde? - La Paris.
Și dacă sunt la Paris, curând vor ajunge și la Londra.
Nu prea am fost în circulație.
Atunci trebuie să pleci.
Da. Ăsta sunt eu.
Nu, Nu voi merge.
- Nu, ar trebui. - Nu, nu, nu.
- Mintea mea este hotărâtă. Nu voi merge. - Nu, o vei face.
Îmi pare rău, doamnă. Nu v-am văzut acolo.
Este în regulă, Mary.
Mă ocup eu.
Mai este ceva, doamnă?
Oaspeții vor ajunge în scurt timp.
Asta este tot. Mulțumesc, Mary.
Dle Tringham, îmi pare rău.
Chiar și atunci când se desfășoară la o naștere, se întâmplă.
Am nevoie de o semnătură.
Este necesară.
Va avea o înmormântare?
Da, desigur.
Certificat de deces
Nelly, ai lăsat cheile pe masă?
Cred că familia engleză va dori să ia casa pentru iarnă.
Nelly?
Spune ceva.
Spune ceva!
O să pierdem trenul.
Toți pasagerii au sosit din Franța. Trenul vine de la Londra.
Cred că aici suntem în ultimul compartiment.
E domnul Dickens.
Mulțumesc. Suntem aici, cred.
Domnul Dickens, domnule.
Soția mea spunea că ar fi trebuit să se căsătorească cu Rokesmith să fie bine.
- Poate că în următorul capitol. - O să-i spun.
Asta e pentru tine. Mulțumesc mult.
Mulțumesc.
Dormi, Nelly, și când te vei trezi, vom fi acasă.
Domnilor, vă rog. Cineva deschide acest vagon aici.
Și soția ta? Este altcineva în acest vagon?
Scuzați-mă.
- Ajutor! - Pe aici!
- Te rog, sunt răniți. - Ajutor!
Mută-ți greutatea pe celălalt picior.
D-le?
Rugăm pe toată lumea aptă de efort
dacă poate să ne ajute cu răniții.
Avem nevoie de orice mână de ajutor.
Nelly.
D-le?
Scuzați-mă, domnule.
Ați putea veni și să mă ajutați?
- Sunteți domnul Dickens? - Da.
Călătoriți singur, domnule?
Du-te.
Dle Dickens.
- Călătoriți singur, dle? - Du-te.
Du-te. Du-te.
D-le?
Da, cât se poate de singur.
Această femeie are nevoie de asistență.
Avem de a face mai întâi cu cel mai tare răniți.
Da, voi face tot ce pot, dar tu trebuie să participi cu această tânără.
Doamnă, vă aduc una dintre doamne să vă asiste.
Doamnelor, vă rog. Pe aici, domnule.
- Da, suntem cu ea. - Te rog, o asistați?
- Suntem cu ea. - Am coniac aici.
- Domnule? - Nu-ți face griji. Stai aici.
Verifică cine-i înăuntru.
Domnule, apăsați cât de tare ca să oprim sângerarea.
D-le, aceasta este brandy.
Vom găsi asistență pentru dvs cât mai curând posibil.
Porter, trebuie să eliberăm toți pasagerii
din tren, astfel încât să-i ajutăm pe cei cu răni.
Domnilor toți cei apți de muncă, aduceți pălăriile la acest copac.
Ellen Ternan?
Da.
Ăsta a fost numele meu.
Ai știut dintotdeauna asta?
Am bănuit.
Lucruri pe care le-ai spus.
Ceea ce ai spus.
Amintirile dlui Dickens care nu erau amintirile unui copil.
L-am văzut citind odată.
A fost ceva magic.
Uiți că a fost mai mult decât scriitor, mai mult decât un actor.
Mi-am trăit viața mea între paginile acelor romane.
Nu ar trebui să mă aștept că autorul lor
și-ar fi trăit viața liniștit.
Casa este pe placul dvs?
Da.
Mă bucur să văd castelul de la fereastră.
Este foc făcut în fiecare cameră.
Și mi-am permis să angajez o asistentă medicală care să vă asiste.
E o femeie din zonă, de treabă.
Este un oraș mai blând cu câțiva măcelari foarte buni.
Iar biserica este nou restaurată, și trebuie să o vizitezi.
Trenul rapid de la Paddington ajunge în 18 minute.
Sau, alternativ, este un tren spre Windsor de la Victoria sau Waterloo,
care, de asemenea, merge bine.
Nelly?
E ca și cum ar pluti.
Vei veni să mă vedeți?
Da. Desigur.
Săptămânal?
De două ori pe săptămână. Mai mult.
Și dacă ar trebui să am nevoie de ceva?
Trebuie doar să ceri.
Și ar trebui să vă aștept în weekend și de sărbători?
- Da, dar familia mea... - Desigur.
Când poți.
Da.
Și-l vom păstra pe Tringham?
Da.
Atunci așa va fi de acum.
Orice am încercat să fac în viață,
am încercat din toată inima să fac bine.
Oricărui lucru m-am dedicat, eu...
Nu, Charles.
Nu te explica.
Nu e nimic de spus.
Fiecare are secrete lui.
Și acesta este al nostru.
Da.
Nu eram decât un copil când m-am întâlnit domnul Dickens,
Aveam 18 ani.
Nu a fost ușor, prietenia noastră.
Încă, erau zile cu atâta bucurie, de sărbătorit.
vorbeam și râdeam împreună.
Știa că nu m-ar fi lăsat prima.
Că ar fi murit el primul.
Charles a înțeles cât de dureros este,
să fim singuri.
Oricum eram,
eram singuri.
A avut dreptate.
Marile Speranțe(Great Expectations).
El a scris un final. A fost primul final scris instinctiv.
Un final bun.
Pip și Estella nu sfârșesc împreună.
Pip vede că ea nu va fi a lui.
Mai târziu, au vrut ca el să schimbe finalul.
Unii oameni au crezut că e prea brutal.
Așa că...
cuvintele finale ale lui PIP sunt...
"Am văzut umbra nici unei despărțiri de ea."
Termină cartea în umbre.
În incertitudine.
În bântuire.
Și astfel am trăit eu.
Înțelegi?
Da.
Nu voi mai trăi acolo.
Nelly.
Ai întârziat. E aproape întuneric.
Unde ai fost?
George.
Eu sunt aici.
Îți este bine?
Da, George.
Ești sigură?
M-am plimbat cu domnul Benham azi.
Am vorbit despre domnul Dickens.
Da.
George...
Amintirile unui copil, Nelly.
Geoffrey.
Oh, Geoffrey.
O să ne sperii oaspeții.
Cred că a încercat să o sperie pe mama lui.
Geoffrey.
- Du-te, la locul tău. - Da, mamă.
Nelly.
Ei bine, băieții mei, ziua mijește în cele din urmă.
Ce zici de vreme acum?
Eu spun că vreme va fi.
Eu spun îndoielnic.
Pot să văd cu ochii mei că vine o furtună.
Simt miros de zăpadă. Pot să simt uraganul în aer.
Nici un ban oferit de acești domni
nu mă va ispiti să traversez muntele cu ei astăzi.
Ei bine, ești gata în final
să traversezi muntele cu noi sau nu?
Eu spun da, dacă și alții vor spune da, sigur.
Eu spun nu!
Eu sunt băiat de la munte.
Cunosc trecătoarea de acolo și-mi mai știu ABC meu.
Cunoști muntele. Dacă riști, voi face la fel.
Eu sunt omul tău. Eu vă voi ghida până la sfârșitul călătoriei dumneavoastră.
- Spune când. - Acum!
Ești pregătit?
Sunt. Vin acum.
Aceasta este o poveste tristă.
Aceasta este o poveste dureroasă.
O iubire negată, o dragoste restaurată,
de a trăi dincolo de ziua de mâine.
Să te gândești că tăcerea este un loc pentru a ascunde o inimă îndurerată,
amintiți-vă, să iubiți și să fiți iubit este viața însăși
fără de care nu am exista.
Traducere și adaptare geoguyro.