ULTIMA LEGIUNE
Sincronizare: brucelee
Legenda începe la poalele acestor dealuri întunecate
şi sub acest cer neschimbat.
Şi e despre o sabie cu puteri deosebite,
făurită pentru cuceritorul Iulius Cezar.
Această armă a fost trecută din generaţie în generaţie
până ce a ajuns la ultimul urmaş de sânge al lui Cezar, împăratul Tiberius.
La moartea sa, a fost ascunsă pentru a fi ferită de oamenii răi.
Timp de generaţii a rămas un loc ascuns,
marcat cu semnul unui pentagon.
Şi după cum se spune, se află chiar sub privirea atentă a lui Cezar însuşi.
Eu, Ambrosinus, născut în Britania...
am fost unul dintre cei mulţi care am auzit de ea.
Într-o vreme a nedreptăţilor,
mi-am dedicat viaţa găsirii sabiei
şi a cuiva destul de demn s-o poarte.
Am călătorit departe de-a lungul continentului
până în inima unui imperiu care conducea jumătate din lumea cunoscută.
Acum, o Romă ameninţată care şi-a chemat acasă cei mai curajoşi oşteni
pentru a-şi apăra hotarele.
Faceti loc!
E bine să fii acasă, comandante?
Asta trebuie să port?
Nici nu-mi mai amintesc cum s-o îmbrac.
De ce noi, Vatrenus?
De ce eu?
Pentru că au încredere în tine. Eşti un adevărat roman.
În plus, se spune că e un lucru glorios să-l păzeşti pe "noul Cezar".
Am ţinut piept hoardelor din Africa timp de zece ani...
Avem experienţă pe câmpul de luptă
şi am pierdut mulţi oameni buni.
Cu ce oare am greşit?
Suntem soldaţi, Aurelius, deciziile le iau politicienii.
Două duzini de oameni de evitat precum sifilisul...
politicienii şi filozofii.
Ştii, în Alexandria se taie mâna celui care fură.
Nu, vă rog.
Şi odată ce mână e tăiată, zeii vor decide dacă trăieşti sau mori.
Majoritatea mor...
Batiatus!
Scoate-l afară şi fă mizerie... Sânge peste tot.
- Ăsta cine e? - Un hoţ, prins asupra faptului.
- Nu sunt hoţ.
- E al tău, uriaşule.
O mână sau două comandante? Doar una.
Lasă-mă să plec, te rog.
Nu aveam de gând să o fur. Jur, îţi dau cuvântul meu.
Cuvântul tău?
Tu...
eşti un vagabond, un hoţ.
- Cum poţi fi tu un om de cuvânt?
- Vroiam doar să mă uit la ea.
Sunt Aurelianus Caius Antonius, Comandant al Gardei Imperiale.
Trebuie să ştiu, m-ai minţit?
Nu v-aş minţi.
Întoarce-te peste zece ani băiete.
Îţi voi da sabia câştigată.
Acum pleacă de aici.
Încă un cuvânt înainte de a-i înfrânge, comandante...
Mă doare să văd soldaţi ai Romei făcând un asemenea lucru.
Tu cine eşti?
Unul care cunoaşte umilinţa de a fi un biet învăţător...
atât pentru băieţi, cât şi pentru bărbaţi.
Simt un filozof.
Te simţi bine?
Ia băiatul şi pleacă. Toate la timpul lor.
A spus să pleci, bătrâne.
Deci eşti mai mult decât un filozof...
Cum a făcut asta?
De fiecare dată când avem un conflict, foloseşti acelaşi truc.
Dumnezeule!
L-am mai făcut pe ăsta şi înainte?
Şi nu aveam nevoie de ajutorul tău.
Oricum ar fi, ai învăţat o lecţie importantă.
Cum de nu mi-ai spus până acum că ştii să te lupţi?
Plecaţi de aici, amândoi, repede.
Lăsaţi-i să treacă.
- Odoacer... - Orestes...
Timp de zece ani am sprijinit Roma.
- De zece ani războinicii mei...
au luptat alături de legiunile tale. - Cine e ăla?
Comandantul galilor.
Aşa că am venit
să-mi revendic drepturile.
Ce anume soliciţi, Generale?
O treime din toată Italia.
Crezi că glumesc?
E adevărat, Orestes? Ai făcut un asemenea pact?
Nu... Cum puteam să promit ceva ce nu pot oferi?
O treime din Italia.
Astfel alianţa va continua.
şi noul Impărat
nu se va rostogoli de pe tron ca predecesorii săi.
Nu ţi-am promis nimic în afară de recompensa pe care deja ai primit-o.
Galii sunt oameni înalţi, Orestes.
Ai uitat pe umărul cui vă sprijiniţi.
Romulus, unde ai fost?
Te-am căutat peste tot.
Ambrosinus, l-ai dus afară fără pază?
Ştii că e periculos?
E o dimineaţă frumoasă, am ieşit la o plimbare. - Nu s-a întâmplat nimic rău.
- O plimbare? Ştii ce-i rezervă ziua de mâine?
Ce ne rezervă tuturor?
Ştiu foarte bine, Orestes.
Ţin la fel de mult ca tine la fiul tău.
Ce ai spus?
Mergi prea departe, învăţătorule.
Lasă-ne singuri.
Orestes, câteodată cred că uiţi că e doar un copil.
Îi curge prin vene sângele tău... E urmaşul lui Cezar.
Nu a fost niciodată decât un copil.
Mamă... În ultimii cinci ani, au fost cinci împăraţi...
şi toţi au fost ucişi.
Ce se va întâmpla cu mine?
Vei fi păzit de cei mai buni.
Vei trăi mult şi vei conduce cu înţelepciune.
Fiule...
Astăzi te vei alătura nemuritorilor.
Caesar! Caesar! Caesar!
Mamă, nu sunt eu cel mai puternic bărbat din lume?
Eşti...
Atunci de ce nu pot să stau afară în ziua în care am fost încoronat?
Ce anume sunt? Un zeu sau un băiat?
Tu eşti Cezar. Şi Cezarul meu trebuie protejat.
Cine ar vrea să-mi facă rău?
Cel pe care l-ai văzut, Odoacer, barbarul.
E aliatul nostru.
Şi tu care predai cuvintele şi numerele,
ce treabă ai tu cu politica?
Singura mea preocupare e fericirea fiului tău.
De acum încolo nu mai trebuie să te preocupe.
- E împărat acum.
- Încă e un băieţel.
Poate că încă mai are nevoie de mine.
Misiunea ta s-a încheiat.
Pleacă, şi să nu te mai întorci.
Romulus...
Trăiască Cezar!
El e Aurelius, din legiunea Nova Invicta.
Va comanda garda ta personală.
Pot să văd sabia ta, Comandante?
Trebuie să facă absolut orice să mă protejeze,
nu-i aşa, tată? - Fireşte că trebuie.
Până la ultima suflare.
Îmi dai cuvântul tău că aşa va fi?
Ai cuvântul său.
A jurat că te va sluji.
Aşa e comandante?
Mulţumesc.
Vroiam doar să mă uit la ea.
Deschideţi porţile!
Şi asta e tot voia lui Cezar?
Ai fost bine recompensat. Întoarce-te de unde ai venit.
Crima mea e că i-am insuflat idei noi unui tânăr,
învăţându-l cum să gândească singur.
Tânărul ăsta e împăratul nostru.
Tu ce anume slujeşti? Pe Cezar sau propriile tale idei?
"Înţeleptul nu întreabă niciodată care sunt principiile celuilalt."
"Acţiunile sale vor vorbi în numele său."
L-ai citat pe Seneca.
Cred că poeţii sunt la fel de periculoşi ca filozofii.
Şi tu...
De unde ai asta?
Acum multă vreme,
într-un alt ţinut
de la un bărbat care dorea puterea absolută.
Deci eşti şi aventurier?
Dacă te mai văd vreodată în Roma, vei face cunoştinţă cu sabia mea.
Ai grijă în ceaţă, comandante...
s-ar putea să ascundă ceea ce nici zeii nu văd.
Cine îi va păzi pe cei care ne apără?
Nestor?
Lasă-ne singuri.
Eşti senator?
Hainele astea îmi vin mai bine decât armura.
Tu cum o mai duci, Aurelius?
Am îmbătrânit puţin dar nu am devenit mai înţelept.
După atâta timp?
- Te-ai căsătorit? Ai copii?
- Nu.
Ce părere ai de Roma?
E schimbată
şi liniştită.
Dacă va trebui să-l aperi pe noul împărat, să rămâi acelaşi.
Şi vino în vizită. Prietenii sunt ceva foarte rar în ziua de azi.
Voi veni.
Goţii! Ne-au trădat.
- Tu! La perete!
Comandante!
Pregătiţi-vă să trageţi.
Aurelius!
- La pământ!
Apăraţi-l pe împărat.
Înapoi, în spatele meu! Hai, hai!
Atacă doar pe la poarta principală.
Intraţi în formaţie!
Intră înăuntru, băiete.
- Ah!
Oh!
Tată?
Odoacer îl vrea pe băiat în viaţă.
Mă voi strădui.
Salvează-te...
- Da.
Ah!
Rege, un emisar de la Constantinopol.
Bun venit, excelenţă.
Oraşul e al nostru.
Solicit ca imperiul tău să mă recunoască
ca unic conducător al Romei şi al tuturor ţinuturilor sale.
Împăratul meu e în Constantinopol.
Eu sunt ochii şi urechile sale aici.
Dar nu pot să vorbesc în numele său.
Atunci mergi şi vezi ce are de spus.
Stăpâne!
Aurelius? Adu nişte apă.
Băiatul, Cezar... mai e în viaţă?
Nu l-am găsit.
Mama şi tatăl său au fost ucişi şi la fel s-a întâmplat şi cu oamenii mei.
Cum s-a putut întâmpla una ca asta?
Câţiva din oamenii tăi au supravieţuit, de asta sunt singur.
Vatrenus a fost luat prizonier
şi poate mai sunt şi alţii cu el dar...
urmează să fie executaţi,
pentru a oferi un exemplu celor care i se opun lui Odoacer.
Vino la mine.
Pentru tine au murit atâţia oameni?
O faţă aşa nevinovată.
Sângele lui Cezar curge prin venele sale.
Wulfila crede că ar trebui să mă tem de tine.
Ar trebui să mă tem?
El e ultimul urmaş de sânge. Termină totul acum!
Vechea Romă va muri şi noi vom conduce.
Noi?
Noi conducem?
Ai grijă ce spui, Wulfila.
Câteodată vorbeşti fără să gândeşti.
Ce zici, băiete?
Ar trebui să mă tem de tine?
De ce e tratat un împărat astfel?
"De ce e tratat un împărat astfel?"
Poate că Wulfila are dreptate.
Poate că ar trebui să termin cu asta chiar acum.
Te poţi vedea?
Vezi o faţă?
Ce vezi?
Vezi un băiat
sau vezi un împărat?
Văd...
Spune-mi.
Văd un împărat.
Eu sunt Cezar.
Răspuns greşit.
Ia-l şi taie-i gâtlejul.
Ar fi o mare greşeală, lord Odoacer.
Cine eşti tu?
Dacă-l vei ucide pe băiat... îl vei transforma într-un martir.
Şi fantoma lui Cezar te va bântui la nesfârşit.
Chiar aşa?
- Citeşte semnele. - Care semne?
O prevestire.
- Nu trebuie omisă, Odoacer.
Eşti aici şi ascultă asta...
Ce se va întâmpla în această cameră se va afla în tot imperiul.
Nu vei fi apreciat dacă vei câştiga prin vărsare de sânge.
E nevoie de un vizionar ca să conducă.
Toate imperiile sunt clădite prin vărsare sânge.
Oamenii te vor critica.
Oamenii le vor mulţumi zeilor că trăiesc.
Vor sluji un nou stăpân.
Acum te întreb... Cine eşti tu?
Vor respecta ei un conducător care s-a temut atât de mult
de un copil roman încât a trebuit să-l măcelărească?
Poate că băiatul ne e mai de folos în viaţă decât mort.
Vrei să arăţi ca un prost? Ucide-i pe amândoi!
Prost?
Cea mai bună speranţă a ta pentru viitor, lord Wulfila, stă în tăcere.
Dă-mi mâna.
- Te mai întreb, cine eşti?
- Sunt cunoscut sub multe nume.
Ca un hoţ?
Aici mi se spune Ambrosinus.
Băiatul va fi dus pe insula fortăreaţă Capri.
Tu. Tu vei fi paznicul său.
Asta e recompensa ta.
Nu se atinge nimeni de el decât dacă ordon eu.
Nu te atingi nici măcar de un fir de păr din capul lui.M-ai înţeles?
Şi ia-l şi pe acesta cu tine.
Nu am încredere în el.
Cineva e aici.
Unde?
- Vă rog.
- Stai, Aurelius. Îl cunosc pe omul ăsta.
E emisar al Imperiului de Est.
Băiatul e în viaţă?
L-am văzut în lanţuri,
îl duc la Capri.
Îl voi găsi şi-l voi aduce înapoi.
De la Capri? E imposibil.
E o insulă. O fortăreaţă naturală. Am nevoie de oamenii mei.
Suntem aliaţi de mult timp, senatorule...
Eliberaţi-l pe împăratul vostru.
Împăratul meu îi va oferi azil până când va fi sigur pentru el să se întoarcă la Roma.
Ne întâlnim la Fano în şase zile, pe plajă.
Dacă îl aduci înapoi pe băiat, ne va aştepta o barcă să ne ducă în est.
Atunci, ne vedem în şase zile.
- Până la ultima suflare. - Până la ultima suflare.
Ce-i asta?
Una din gărzile ambasadorului. Ai nevoie de ajutor să-ţi eliberezi oamenii.
Oamenii ăştia sunt aliaţii noştri. Foloseşte-i.
Urmează-mă.
Comportă-te ca şi cum ai fi prizonierul meu.
Când dau semnalul, încerci să scapi.
Ai înţeles ce ţi-am spus, nu?
Să faci exact cum ţi-am spus şi nimic mai mult.
Taie-i capul!
Staţi!
Am mai adus un prizonier.
Trebuie să-i duc capul ăstuia înapoi la Roma.
Un un asasin trimis să-l omoare pe Lord Odoacer.
Du-te.
Stai!
Puneţi mâna pe el!
Oh!
Ambrosinus...
vreau să fiu cu ei.
Vreau să fiu alături de mama şi de tata.
Eşti cu ei.
Vor trăi la nesfârşit în inima ta.
Nu-i poţi vedea, dar e ca şi cum tu ai fi
într-o cameră şi ei în cea alăturată.
Trebuia să mor şi eu.
Nu ăsta e destinul tău.
Eu nu am niciun destin.
Fiecare fiinţă are un destin, fii sigur de asta.
Dar când calea devine întunecată şi e e dificil să vezi cărarea...
Ei bine,
de asta mă ai pe mine.
La bine şi la rău.
Vino pasăre, trebuie să te hrăneşti.
Şterge-o! Şterge-o!
Am ştiut...
Am ştiut că e un truc.
Liniste.
Ăsta e destinul nostru?
Să fim prizonieri aici pentru tot restul vieţii?
Nu-ţi pierde credinţa.
Toate lucrurile se întâmplă cu un scop.
Unde s-a mai dus acum?
Nicio urmă de goţi.
Dar ar trebui să stăm aproape de râu.
Râul, da...
Au iscoade pe drum.
- De acord, deci... - Mira.
Da.
- Poftim?
- Numele meu e Mira.
Aia e barca ta.
Cum vrei să facem asta?
Dacă vom merge toţi acolo jos îl vom speria.
Va pleca până să ajungem acolo.
Aşteptaţi aici.
E femeie...
Aah!
Această fortăreaţă a fost construită,
drept palat, de marele împărat Tiberius,
despre care se spune că a fost un om cu mare demnitate şi o purtare exemplară.
Calităţi pe care le-ai moştenit şi tu.
Deci strămoşii mei mi-au construit temniţa?
O închisoare să fie.
Îţi e sete băiete?
Haide, bea.
Ce?
Bea.
Îndrăzneşti să mă insulţi, băiete?
E cale lungă până jos.
Câte degete trebuie să-ţi mai pierzi să înţelegi că soarta ta
e în mâna acestui copil atât timp
cât Odoacru e stăpânul tău.
Dacă îl arunci pe băiatul ăsta pe stânci, te duci după el.
Când va veni vremea, băiete...
Te voi trimite să te alături părinţilor tăi.
Tu...
Odoacer nu a zis nimic de tine.
Legaţi-l!
Stai!
Ce e asta?
Eşti vreun fel de preot?
Vrăjitor?
Doar un căutător al dreptăţii.
Nu ai putea să înţelegi niciodată.
Ridică-l.
Cât timp crezi că ne ia să urcăm până în vârf?
O oră. La coborâre mai puţin.
Ia tot lemnul de care ne putem dispensa, şi frânghie.
Tu rămâi pe barcă.
- S-ar putea să ai nevoie de ajutorul meu. - Nu.
Pentagonul...
Desigur, desigur, desigur...
Ăsta e locul.
Sabia... Tiberius probabil a adus-o aici.
Şi băiatul o va găsi.
Romulus?
Ambrosinus?
Du-te la templu.
Caută-l pe strămoşul tău, Iulius Cezar.
E ceva ce păzeşte pentru tine.
Uită-te la privirea atentă a lui Cezar.
Desigur, desigur.
Sub privirea atentă a lui Cezar.
Ţi-am spus să rămâi în barcă.
Vei avea nevoie de ajutorul meu.
Ştii ce se întâmplă cu un soldat de-al meu dacă nu ascultă un ordin?
Oamenii tăi sunt prea lenţi.
Să stai ascunsă.
De ce ţi-ai asumat riscul?
Îmi slujesc împăratul.
El e aliatul ţării tale, aşa că sunt cu tine.
Unde ai învăţat să te lupţi?
Sunt originară din Kerala, din sudul Indiei.
Am fost învăţaţi să luptăm precum strămoşii noştri.
Se numeşte "Kalarippayattu".
Când aveam 14 ani eram la nivelul al şaptelea.
- Dintr-un maxim de cât?
- Şapte.
Vorbim toată ziua sau ne căţărăm?
Iulius Cezar...
"O lamă pentru a apăra,
una pentru a înfrânge;
În Britania am fost făurită pentru a mă potrivi mâinii celui menit să conducă."
Am de lucru pentru tine.
Oh!
Ah!
Dă-mi sabia aia.
Dă-mi-o.
Ah!
- Tu? - Numai doi pentru a salva un imparat?
Vin mai multi!
- Cezar! - La Templu.
Al tau.
Ah!
Uh!
He!
Romulus?
Ai găsit sabia, băiete?
Salvaţi-l pe împărat.
Unde e sabia lui Cezar?
Pe aici.
Scoate-i de aici.
Scoate-i de aici!
Mă ocup eu de asta.
Batiatus.
Te las pe tine.
Du-te! Pe aici.
Scoate-l pe băiat de aici.
Romanule?
Unde e băiatul?
E în siguranţă, împreună cu ceilalţi.
Ai avut dreptate, Batiatus. Durează mult mai puţin să cobori.
"O lamă pentru a apăra, una pentru a înfrânge;
În Britania am fost făurită...
pentru a mă potrivi mâinii celui menit să conducă."
Sabia lui Cezar?
De aia avea atâta putere.
Britania...
Adună oamenii.
Făcută pentru un cuceritor,
Iulius Cezar.
"Gaius Iulius Caesar - ENSIS CALIBURNUS"
Simte-i greutatea.
Sabia asta e însoţită de o profeţie.
Ai văzut ceva?
Ceva scris?
Înseamnă că ştii tot ce e de ştiut.
Ia-o.
E a ta.
Bine ai venit, împărate...
Aurelius,
şi toţi ceilalţi.
Aveţi mâncare şi băutură în cort.
Trebuie să vorbim,
între patru ochi.
Eşti în siguranţă acum.
Mira te va duce în Imperiul de Răsărit,
la Constantinopol.
Ţi se va oferi azil acolo.
Aa!
Emisarul are veşti de la Constantinopol.
Împăratul nu-i va oferi azil băiatului.
Nu i se va opune lui Odoacer, dar nici nu-l va sprijini.
Totul s-a schimbat.
La o zi după ce ai plecat, garnizoana Romei i-a jurat credinţă lui Odoacer.
Acum şi restul comandanţilor şi-au spus punctul de vedere.
Toţi sunt de partea barbarului.
Trebuie să mai fie şi altele dispersate prin imperiu.
Dar Legiunea a IX-a?
Legiunea a IX-a e departe în nord, în Britania.
Din câte ştim noi, Britania s-a fărâmiţat în mare.
Trebuie să acţionăm rapid.
Poţi să-ţi aduni oamenii?
Da, îţi poţi păstra gradul. Poţi comanda o nouă armată.
Bine, atunci fă-o acum.
Pot să-i alung pe invadatori dacă am cinci mii de oameni.
Nu pentru asta, Aurelius. Nu pot face asta.
De ce nu? Ce s-a întâmplat cu tine, Nestor?
- Odoacer nu e doar un barbar. - Nu?
Nu. A devenit un politician, şi încă unul foarte abil.
Acum are senatul de partea lui.
Câţi din senat sunt cu el?
Trebuie să vedem lucrurile aşa cum sunt.
Eşti de partea lor.
Peste ceva vreme am putea să-l provocăm pe Odoacer, nu acum.
Să zicem că mi-ai face rost de armata asta, domnule senator.
Ce anume vrei la schimb?
- Băiatul.
- Vrei să spui Cezar?
"Cezar" e un cuvânt din trecut.
Nu există niciun Cezar.
Pregăteşte caii!
Unde e barca?
Am spus să pregăteşti caii.
Unde e barca care trebuie să-l ducă pe împărat la Constantinopol?
Ţi-am dat un ordin. Care era?
Să pregătesc caii.
Fă-o.
Eşti un soldat, Aurelius.
Lăsa politica în seama mea.
Ăsta e un ordin. Predă-l pe băiat.
Fără împărat nu există nicio Romă.
Atunci vei fi fugi ca un câine până te vor prinde.
Comandante.
Uite-l. Uite-l pe băiat.
Haideţi, trageţi în băiat.
Camarazi, cu toţii suntem romani.
Ah!
Vatrenus...
Nu înţelegi, Aurelius.
Trebuia să fac asta.
Aurelius... prietene... Dacă m-ai iubit vreodată...
Pentru prietenie.
Ah!
Acum că Imperiul de Răsărit s-a aliat cu goţii,
nu ne mai putem refugia la Constantinopol,
aici sau
în Germania.
Atunci unde mergem?
Legiunea a IX-a e în Britania.
E singura opţiune care ne-a mai rămas... Să mergem în nord s-o găsim.
Asta nu e lupta ta.
Eşti liberă să pleci.
Să plec?
Unde să mă duc?
Mi-am încălcat jurămintele solemne
şi mi-am ucis comandantul.
Sunt ca tine,
nu mai am ţară acum.
Oriunde vei merge, voi merge cu tine.
Comandante, nu tu eşti cel care decide unde vom merge.
Cezare?
Vom merge în nord... spre Britania.
Dincolo de acel vârf e Galia...
dar următoarea lună plină ne va prinde în Britania.
Iubita mea Britanie.
Nu mai e nimeni în viaţă, comandante.
Sunt cai aici.
După atâţia ani, tot se mai întâmplă.
Cine ar fi putut să facă asta?
Un singur om.
Numele lui e Vortgyn.
Ce e locul ăsta?
Zidul lui Hadrian, ultima fortăreaţa a Imperiului.
Un monument al legii şi ordinii romane.
Legiunea a IX-a...
I-am găsit.
Priveşte,
dragonul.
Au fost aici mai demult.
Unde s-a retras Legiunea a IX-a?
Asta e ţara ta.
Ce s-a întâmplat aici?
Aici se termină imperiul, Demetrius.
Nu a mai rămas nimic, în afară de acest zid.
Am bătut atâta drum până aici pentru o legiune de fantome.
Mai bine rămâneam la Roma.
Ar fi fost fără speranţă.
Trebuia să ştie asta.
A mai luptat în bătălii, pierdute dinainte până acum.
Şi tu i-ai stat alături?
Oriunde şi oricând.
Par a fi nişte ţărani.
Cine eşti?
Sunt Aurelianus Antonius, din Legiunea Nova Invicta.
Aceştia sunt oamenii mei.
Eu sunt Kustennin,
şi aceştia sunt oamenii mei.
Caut Legiunea a IX-a a armatei romane.
De ce ai străbătut atâta drum pentru ei?
Roma se destramă.
Ce s-a întâmplat aici?
Legiunea Dragonilor nu mai există.
Erau mai mult de o mie de soldaţi puternici. Cine putea să-i învingă?
Kustennin, unde sunt compatrioţii mei?
Comandante... sunt Flavius Constantinus Marcelus,
general al Legiunii a IX-a.
Roma ne-a abandonat.
Unii au rămas să lupte în Galia...
cei care au avut familii au rămas aici.
Acum, după cum vezi, arătăm ca nişte celţi.
Avem o nouă generaţie.
Am văzut sate întregi distruse şi oameni măcelăriţi...
Vortgyn, regele Angliei.
A cucerit regatele sudice... şi acum vrea să conducă întreaga Britanie.
Ne-a lăsat să trăim în linişte până acum. Nu suntem o ameninţare pentru el.
Şi ştie că nu suntem nişte ţărani oarecare... Vino.
Am venit să-i dăm bineţe Lordului Vortgyn, cuceritor al popoarelor anglo-saxone
şi conducător de drept al Britaniei.
Există un băiat...
Un băiat?
Are cu el o sabie. Sabia e însoţită de o profeţie.
"O lamă pentru a apăra, una pentru a înfrânge;
În Britania am fost făurită... pentru a mă potrivi mâinii...
celui menit să conducă."
Ştii asta...
Ai spus că un băiat are sabia?
Unde e acest băiat?
Aici, în Britania.
Oo!
Am aşteptat toată viaţa pentru asta.
Lord Vortgyn, sabia aparţine...
"mâinii celui menit să conducă."
Aceasta e mâna.
Atunci eu iau băiatul şi pe omul care călătoreşte cu el.
Acest bărbat...
Spune-mi despre acest bărbat.
E profesorul băiatului.
Se comportă ca un preot.
Nu e roman, poate e din Galia sau de aici, din Britania.
Are o cicatrice aici, în formă unei săbii.
Ca asta?
Identică.
Când voi avea sabia,
îţi voi oferi băiatul în dar.
Şi bărbatul?
Bărbatul e al meu.
Această sabie a fost făurită dintr-o furtună de foc
care a căzută pe pământ din stele.
Cine a văzut vreodată aşa ceva pe cerul întunecat, în noapte?
Înseamnă că tu ştii, şi tu ştii...
Şi tu ştii, şi tu ştii...
că ceea ce vă spun e adevărat.
Această furtună de foc care a căzut pe pământ,
răcită de gheaţă munţilor şi transformată în metal.
Acolo a fost găsită de un fierar priceput, un calibian.
A bătut fierul în atelierul său timp de trei zile şi trei nopţi.
L-a bătut la temperatura potrivită fără să se oprească...
Nu, nici măcar să mănânce şi să bea.
Lama a răcit-o în sângele unui leu.
Şi vedeţi aici, a gravat un pentagon...
simbolul credinţei şi al adevărului.
Deci, cine ţine această sabie trebuie să aibă credinţă
şi să ştie că serveşte doar unei
cauze, şi numai uneia...
adevărul.
Ai fi dispus să mai depui odată
jurământul în faţa împăratului?
Am jurat să-l apărăm pe împărat până la moarte.
Dar să pornim un război cu goţii?
E nevoie de un miracol.
E atât de simplu pentru ei.
Se plac unul pe celălalt şi nu se tem să arate asta.
De mine ce părere ai?
Eşti un războinic desăvârşit.
Totuşi, îţi laşi garda jos, ocazional...
Uneori eşti neatentă.
Arată-mi.
Aşa mă vezi tu? Drept un războinic?
Ai câteva trăsături feminine.
Câtă pasiune, comandante.
Probabil că ai frânt multe inimi.
Devii cam lent...
probabil din cauza vârstei.
Ştii, atacurile tale sunt destul de previzibile.
Deci, unde m-am lăsat descoperită?
Acolo.
Nu e rău deloc.
Cunoşti locul ăsta?
Da, odată îl ştiam bine.
Ăsta a fost un sanctuar al celor care
şi-au dedicat viaţa secretului sabiei.
Ai locuit aici, Ambrosinus?
Aici am căpătat asta,
de la Vortgyn.
Aah!
Unde e?
Voia puterea sabiei pentru el însuşi.
Dar secretul putea fi acordat doar unui om virtuos.
Acel moment, acum multă vreme,
ne-a marcat vieţile amândurora pentru totdeauna.
Pentagonul...
E acelaşi ca cel de pe sabie.
Îţi aminteşti profeţia?
"În Britania am fost făurită...
pentru a mă potrivi mâinii celui menit să conducă."
Am părăsit Britania în căutarea sabiei şi te-am găsit pe tine.
Am ştiut atunci că ceea ce e scris, trebuie să se adeverească.
Dar sunt un împărat fără imperiu.
Cum pot împlini profeţia?
Nu ai învăţat nimic de la mine?
Profeţia e un act de credinţă.
Iar noi suntem păstrătorii credinţei.
Ce părere ai, Aurelius?
Crezi că ai putea să renunţi la sabie pentru asta?
Să ai o familie, să creşti vite şi să te îngraşi?
Când se va termina...
poate atunci.
Mi-e frig.
Ei bine, micuţo...
Vreau să te întorci la ai tăi
şi să le transmiţi
un mesaj de la mine.
Aveţi un prieten care a venit de departe.
Trebuie să-l predea,
Priveste.
Ygraine?
Familia fierarului.
Asta e mâna lui Vortgyn.
Te rog, nu-i lăsa să mă omoare.
- Nu, nu, nu. - Mă vor omorî.
- Nu te vor ucide. - Ba da, ne vor omorî pe toţi.
Dacă nu li-l dăm...
pe el.
Pe Romulus?
Pe drăguţul de Romulus.
Băiatul... el e alesul.
E Romulus Augustus Cezar.
De ce noi, Aurelius?
De ce ai venit la noi?
Mi-am pierdut soţia şi doi fii astăzi,
şi vreau răzbunare.
Dar crudul adevăr e că dacă ne vom opune lui Vortgyn,
mult mai mulţi vor muri.
Poate că vom muri toţi, împreună cu familiile noastre.
Asta nu e răzbunare, e sinucidere.
Băiatul ar trebui să plece.
Împreună cu cei care au venit cu el.
E adevarat, suicid.
Să-l auzim pe Aurelius.
Voi vorbi eu în numele lui.
Tot ce ţi s-a spus este adevărat.
Eu sunt împăratul.
Am venit ca să vă cer loialitatea... dar Roma nu a fost loială faţă de voi.
Acum, dacă asta e calea cea dreaptă
şi dacă vor fi salvate mai multe vieţi, mă voi preda lui Vortgyn.
Orice se va decide aici, acela va fi destinul meu.
Ce facem? Acesta e împăratul nostru.
O singură zi va decide asta. O singură bătălie finală.
În zori voi pleca spre fort cu oştenii mei să luptăm acolo.
Aceia dintre voi care vor să lupte vor fi primiţi ca fraţii noştri.
Pe cei care nu vor, îi vom părăsi de asemenea ca fraţi.
Vă salut pe toţi.
Trăiască Cezar!
Ţi-ai păstrat armura după toţi aceşti ani?
Zece ani ca fermier îţi dau un motiv bun pentru care să lupţi.
Douăzeci de ani în Legiune... te învaţă să fii pregătit pentru ziua cea mare.
Eşti un om bun.
A fost făcută pentru fratele meu.
El n-are nevoie de ea?
A crescut de atunci.
Dacă murim cu toţii mâine, Ambrosinus...
ce se întâmplă cu profeţia?
Acum va fi testată credinţa noastră... iar noi suntem păstrătorii credinţei.
Ţinem flacăra vie.
Ce se întâmplă pe urmă... nu ne mai interesează.
Dacă nu supravieţuim mâine...
Nimic nu ne va despărţi vreodată.
Comandante!
Un băiat ţi-a luat odinioară sabia.
Dacă ţi-o oferă acum pe a lui în schimb?
Aş folosi-o bine.
Şi l-aş saluta pe împăratul careia ii apartine.
Tu eşti împăratul...
oriunde ai fi.
Întotdeauna să-ţi aminteşti.
Prieteni...
Cu toţii am trăit multe dimineţi ca aceasta.
Împreună am văzut soarele răsărind
fără să ştim dacă aceea urma să fie ultima noastră zi.
Pe unii camarazi... i-am văzut încă de la adolescenţă.
Tremurând înaintea primei lor bătălii.
Era o dimineaţă rece, comandante.
Aşa este, Demetrius.
Iar voi, oşteni ai Legiunii a IX-a,
cu toţii, împreună, am luptat
întreaga noastră viaţă, pentru imperiul
creat de strămoşii noştri.
Împreună am privit acel imperiu fărâmiţându-se.
Şi cu această cădere, am pierdut doi prieteni.
Şi pot să vă spun că în cea mai întunecată clipă...
am ajuns să cred că nu mai există nimic pentru care să luptăm.
Dar mi s-a arătat, prin înţelepciunea altora
că mai este o bătălie de purtat...
împotriva tiraniei... şi măcelăririi celor inocenţi.
Haideţi să apărăm până la ultima suflare
această insulă a Britaniei împotriva celor care ne rup sufletele.
Iar cei care vor veni după noi
îşi vor aminti că a existat un asemenea lucru,
un soldat roman, cu o sabie romană şi cu o inimă romană.
- Trăiască Cezar! - Trăiască Cezar!
- Demetrius!
- Comandante!
Apăraţi porţile!
- Câţi crezi că sunt?
- O mie, poate mai mulţi.
Nu la fel de mulţi pe cât credeam.
Voi doi apăraţi zidurile. Tertius, preia comanda arcaşilor.
Sunt in faţă! Luaţi bateria! Furci uşoare!
Arcaşi!
La atac!
Ţintiţi!
Trageţi!
Vortgyn, iti aduc...
Foc!
Ţintiţi!
Trageţi!
Un vrăjitor!
Au un vrăjitor!
Foc!
Acele nu e vrăjitor,
e gardianul sabiei.
Ah!
Stai aproape de mine.
Poarta principală! Atenţie!
Aah!
Demetrius!
Hei!
Ah!
Aa!
Aduceţi-mi sabia lui Cezar!
Uh!
O!
Uh!
Nu!
Credeam... credeam!
Sunt prea mulţi, prietene. N-au nicio şansă.
Sosesc.
Legiunea a IX-a.
Aah!
Pana la ultima suflare!
În formaţie defensivă!
Romulus!
Dupa tot ce i-ai facut tarii mele...
Britaniei mele? Arzi în Iad!
Priviţi!
Tiranul Vortgyn...
E mort!
Retragerea! Inapoi!
Romulus!
Asta e pentru mama mea...
şi pentru tatăl meu...
Aurelius!
Stai liniştit...
Rămâi cu noi...
Ai luptat ca un dragon.
Iar tu ai luptat ca un fiu de dragon.
Ai jurat să mă aperi.
Până la ultima suflare.
Te-am eliberat eu de acest jurământ?
Atunci trăieşte, Aurelius Antonius.
Iar voi toţi, ultima mea legiune...
am câştigat o victorie importantă astăzi.
Iar acum vă spun...
gata cu vărsările de sânge...
gata cu războaiele.
Şi astfel şi-au găsit ultimii romani un cămin aici în Britania.
Şi după ani buni de frământări, au adus pace ţinutului.
Ce s-a întâmplat... cu comandantul Aurelius?
A trăit...
a luat-o de soţie pe fecioara războinică Mira.
Iar Romulus, băiatul?
L-au crescut ca pe propriul lor fiu.
A devenit un conducător înţelept.
Şi-a luat un nume celtic.
Fiu de dragon.
Pendragon.
- Pendragon? - Ăsta e tatăl meu.
Şi îţi aminteşti de fetiţă, Ygraine?
S-a căsătorit cu ea...
Mama mea?
Iar Ambrosinus... şi-a reluat adevăratul nume.
- Merlin...
- Tu?
Merlin, e doar o poveste.
Ai inventat-o. E o legendă.
Arthur, Arthur, Arthur...
Te-am minţit eu vreodată?
În fiecare zi.
Hmm.
Acolo e.
Acolo a purtat ultima legiune bătălia.
Mari legende au luat naştere aici.
Iar tu ai fost eroul.
Desigur.
Avem nevoie de eroi, nu-i aşa?
—=== S F Â R Ş I T ===---
Sincronizare: brucelee
Bazat în mare romanul scris de Valerio Massimo Manfredi
ULTIMA LEGIUNE