Porcul ăsta pute ca naiba.
- Putem mări omega? - Cu cât? Cu trei puncte?
Începe cu două.
Bine. Clay, dă tonul.
Cum stăm cu amigdala?
89,8 MHz. 108,1, în hipotalamus.
Prima încercare în... 3, 2, 1.
- Clay? - N-am niciun semn.
- Să injectăm glutamatul. - Injectez.
Creşte amplificarea cu şase puncte şi forţează serotonina.
Bine. A doua încercare în... 3, 2, 1.
Băieţi? O să spun un cuvânt, bine?
- Luau. - Nu fi idiot.
Haideţi! O să lăsaţi porcul ăsta frumos să se piardă?
- Nimic. - Nimic, pe naiba!
Chestia asta tocmai a sărit de pe masă, omule.
Tot nu merge.
Traducerea şi adaptarea după sonor: Dorula
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Universitatea Patermus, Barkeley California.
- Bună dimineaţa, dr McDonnell. - 'Neaţa, Vincent. Ea e cu mine.
Lucrăm pe baza unei burse de la Warner-Goss Biotechnical,
aşa că trebuie să semnezi un acord de confidenţialitate.
- Niko, ea e Eva. - Încântată, doctore.
- El e Clay. - Salut.
Înregistrăm.
- Bună, sunt dr Frank Walton. - Şi eu sunt dr Zoe McDonnell.
Ce?
Vorbeai ca un robot.
- Gata. - Continuaţi, se filmează încă.
Bună, sunt dr Frank Walton, sunt cercetător şef la proiectul Lazarus.
- Şi eu sunt dr Zoe McDonnell. - Bun venit în laboratorul nostru.
- Cum ne-am descurcat? - A fost bine?
Tot procesul a început cu agitatorul lui Zoe.
Ea a legat creşterea rapidă a tumorilor celulelor B
de creşterea rapidă a fibrei nervului.
Asta a dus la crearea serului Lazarus.
Aici avem efectul mai mare care formează ceea ce numim Pulse Array.
Pulse Array foloseşte sarcinile electrice pentru a activa serul.
Începem reacţia stimulând anumite părţi din creier, cu impulsuri electrice.
Ăsta-i un braţ articulat pe care l-am făcut ca o extensie a Pulse Array.
Asta intră în lobul temporal al creierului,
serul intră în creier,
pornim întrerupătorul de colo şi începem.
Scopul aici e simplu:
să oferim cadrelor medicale profesioniste mai mult timp, pentru a-şi face treaba.
Să prelungim perioada în care poţi aduce înapoi pe cineva, în siguranţă,
fără pierderi cognitive, şi fără efecte pe termen lung.
E vorba de a da tuturor o a doua şansă, pe care o merită.
Ce nemernic eşti. Sunt Lord of Catan şi merit respect.
Asta-i ridicol, nu am nicio carte.
Băieţi? Telefonul meu e mort.
Nu avem semnal aici jos, dar e o linie terestră pe perete, dacă ai nevoie.
Bine. E în regulă, mersi.
- Fata cu documentarul e atât de sexy. - Se numeşte Eva.
- Vindecă-te de asta. - Nu pot.
- Câştigătoarea? - E în regulă.
E totul în regulă?
- Bine... majoritatea lucrurilor sunt... - conduse de mine şi eu voi face totul.
Ce părerea ai?
Contează? N-o putem trimite acasă acum.
Haide...
Ar putea fi un lucru bun, dă-i o şansă.
- E drăguţă. - E superbă.
E super sexy cu părul roşu...
Eşti concediat.
Te iubesc.
E vremea cinei, n-a fost amuzant. N-am vrut, îmi pare rău.
Nu, numai că eram concentrată.
O analiză dentară ar trebui făcută de un dentist, nu de tine.
Ar fi trebuit să ştii ce e înţelept.
N-am fost atât de grijuliu precum crezi.
Ai 22 de ani, ar fi trebuit să ştii până acum, asta înseamnă forţă,
nu ceva catatonic.
Cum îţi merge?
Ştii, cu totul.
Cu Frank.
Păi ştii... nu merge.
Când am obţinut bursa, ne-am decis ca nunta şi...
orice altceva să fie amânat. Asta-i mult mai important.
Asta a fost acum... trei ani.
Uită-te la el, parcă nici nu-şi aminteşte noaptea precedentă, aşa cum ar trebui.
E vorba doar de muncă.
Păi ştii...
poate că universul încearcă să-ţi spună ceva.
Da... E bine să fii în proiectul ăsta, nu?
- Mulţumesc pentru sushi. - Nicio problemă.
Înapoi la muncă.
Bună, doamnă.
Un coşmar?
Bine.
Nu te grăbi, voi fi în dormitor când eşti gata, bine?
Să-mi spui cum te simţi.
E ca un foc mare.
E ca un tren.
Da, aşteaptă...
chiar... acolo.
Ceva deteriorează învelişul dublu al lipidelor. Aproape e despărţit.
Poate fi bariera de difuziune?
- Clay, ce am spus despre fumatul aici? - Că e grozav?
- Eşti un măgar. - Nu fiţi copii. Care-i voltajul membranei?
- Minus 60, poate mai puţin. - Bine, deci mărim depolarizarea.
Nu-i bine pentru canalele ionilor.
Nu şi dacă introducem un insulator selectiv de potasiu în ser
şi limităm durata pulsului la aproape 30 de milisecunde...
pentru a da pH-ului şi oxigenului timpul să răspundă.
Ce? Să mă aranjez?
Cred că s-ar putea să meargă.
Clay! Bravo, omule!
- Sfinte Sisoe! - Pot fuma aici acum.
Nu fumezi aici. Nu, nu, dă-mi ţigara.
Are cataractă la ambii ochi. De aceea l-au eutanasiat.
Toate intrările sunt la nivel.
Oxigenul din sânge arată bine, nivelul serului e la optim.
- Frank? - Hai s-o facem.
Prima încercare.
Cinci Kilovolţi, în 3, 2, 1.
Nimic.
Resetaţi sistemul, 10 KV.
10 KV, acum.
Bine. Încercarea a doua. Puls în 3, 2, 1.
- Clay? - Nimic.
Iisus Cristoase. Ce e?
S-a mişcat. Cred că tocmai s-a mişcat.
- S-a mişcat, sau crezi că s-a mişcat? - Nu ştiu, i-a zvâcnit piciorul.
Vă spun, monitoarele nu indică niciun impuls aici.
- Da, probabil că e o stimulare a nervului. - Nu, am văzut, chiar s-a mişcat.
Da, asta înseamnă stimularea nervului.
Nu ştiu, poate... creştem dozajul la...
Eşti bine.
Au trecut şase minute şi o să devină Golden Retriver.
- E ciudat. - Ce s-a întâmplat?
Cataracta a dispărut.
Ce spui? Avea cataractă de gradul 5 la ambii ochi.
Da, ştiu. Priveşte.
- Poate fi serul? - Sau, am vindecat orbirea.
Uitaţi, vreau să vă dau vestea bună. Vreau ca nimeni să nu vorbească de nimic
până ce nu ştim exact, ce avem aici.
S-a înţeles?
- Clay? - Jur pe Biblie.
O să ai grijă personal de Rocky.
- Bine? - Sigur.
Poftim, scumpule.
Nu-l interesează.
- Cum ziceai că-l cheamă? - Rocky.
Rocky. Bătrânul şi câinele.
Te-ai întors din morţi, Rocky.
Se poartă ciudat.
Da, cred că e în şoc.
Va dura câteva zile până ce se vor uni toate căile neuronale şi...
- va fi ca nou. - Da.
În general... nu crezi că e bine ce facem?
Nu ştiu, adică...
Dacă l-am scos din raiul câinilor, sau aşa ceva?
Ştii ce am vrut să spun, dacă...
Nu ştim dacă a vrut să se întoarcă, abia a murit.
Cum de două pahare de vin roşu
scoate fata catolică din tine?
Spun doar că dacă ai de gând să pui marile întrebări,
atunci trebuie să fii pregătit pentru răspunsuri.
Vino aici.
Ştiu că asta-i... ciudat.
Şi cea ce facem aici poate fi...
pus serios la îndoială...
dar vom ajuta mulţi oameni cu munca asta.
Va merita, bine?
Cuţu! Ia mingea!
Credeţi că-şi aminteşte? Că a murit?
Câinii nu au amintiri, aşa că... nu.
Câinii au memorie, fac asocieri.
Lesa înseamnă plimbare, cheile înseamnă plimbare cu maşina.
Nu e acelaşi lucru, totuşi.
Acolo sunt amintirile, omule, adică...
- Nu, nu contează... - Mi-e teamă, hai să vedem.
Rocky, ce crezi? Ai văzut lumina albă?
Partea asta să ştii că-i adevărată.
- Ai auzit vreodată de glanda pineală? - Nu.
E plină de DMT, care-i compusul de bază al serului nostru.
Practic, nimeni nu ştie de ce, dar în momentul în care mori,
chiar atunci, creierul inundă sistemul cu cantităţi mari de DMT,
care-i cel mai puternic psihidelic de pe planetă, şi...
când crezi că vezi lumina albă de la capătul tunelului,
sau... pe Fecioara Maria...
E o călătorie într-o singură direcţie?
E doar o lungă călătorie în care trebuie să pleci, asta-i tot.
Eu nu sunt de acord.
Nu eşti de acord, da. Am mai avut discuţia asta.
Dar nu poţi discredita fiecare experienţă din apropierea morţii, bazat pe o teorie.
Bineînţeles, dar trebuie să faci un pariu.
De ce să nu pariezi pe experienţa ştiinţei în contrapartidă cu...
- ştii tu, Sf. Petru, sau Porţile Raiului. - De ce?
Pentru că una e un miracol, alta e o poveste drăguţă, dar e...
Ba nu. Adică, oricum i-ai spune, suflet, conştiinţă, e doar...
un impuls neuronal ce se aprinde în creier. Asta înseamnă energie.
Energia nu poate fi creată sau distrusă.
Poate fi doar transformată dintr-un lucru în altul.
Aşa că asta nu-i superstiţie, e ştiinţă.
Atunci, care-i teoria ta?
Cred, că poate când murim,
DMT-ul e acolo să ne ajute sufletul să treacă mai departe,
să ajungă acolo unde ar trebui să fie.
Să deschidă uşa pentru ei.
Deci DMT e un portar,
care spune, pe aici, aici e diavolul şi te lasă să treci.
- Poate. - Şi-l laşi acolo?
Cred că e arogant să reduci tot ce se întâmplă în momentul morţii
la o ecuaţie chimică. Doar pentru că nu ştim.
Încă.
- Care-i HDR-ul? - 2,2 secunde.
Asta-i în limitele nivelului.
Asta-i ciudat. Serul e încă prezent în sânge.
Da, ar trebui să dispară în câteva ore.
Doamne, e o activitate ciudată în celulele nervoase.
Eşti sigur că vrei să ţii chestia asta în casa ta?
- De ce? - Unul din efecte e agresivitatea extremă.
Ar putea-o lua razna imediat.
Trăieşte, e viu!
Nu e câinele meu.
La naiba!
Niko?
Rocky?
Vino aici, băiete.
Vino aici, Rocky.
E în regulă, amice.
În regulă, în regulă.
Dacă mă întrebi pe mine, ar trebui să omorâm chestia aia, acum!
- E evident că nu exagerezi. - Exagerez, pe naiba.
E ceva în neregulă cu animalul.
De parcă... era posedat, sau aşa ceva.
- Cât timp ai părăsit camera? - Nu ştiu, 20 de secunde maxim.
- Şi nu, nu fumam. - Prieteni?
Asta era pe raftul de sus.
Chiar dacă era uşa deschisă, n-avea cum să ajungă aici.
Bine, până acum am văzut trei faze distince ale evoluţiei.
Prima fază, subiectul e resuscitat după o infuzie de ser DMT
şi a suferit stimulare electrică.
Faza a doua, serul rămâne în circuitul sanguin, mai mult decât am anticipat.
Faza a treia, funcţiile metabolice produc un potenţial dezechilibru hormonal.
Subiectul prezintă confuzie, lipsa apetitului
şi semne masive de agresiune.
Acum, cred că suntem în faza a patra.
Creierul subiectului continuă să creeze legături neuronale fără precedent
şi la rate alarmant de mari.
Iisuse, m-ai speriat de moarte.
Nu vii la culcare?
Da, sunt în mijlocul a ceva, vin imediat.
Bine.
Ce naiba se întâmplă aici?
- Dr Walton, aveţi o clipă? - Da.
- Ne întâlnim sus. - Sigur.
Dna Dalley vrea să vă vorbească.
Sincer, te-ai gândit o clipă ce implicaţii au toate astea?
83% dintre studenţii noştri se declară religioşi.
Printre foştii studenţi care-s donatori, procentul ajunge la 90%.
Nu juca cartea religiei, asta n-are nimic de-a face cu religia.
Tu ai fost cel care a decis să facă un experiment neaprobat,
violând direct recomandarea conducerii şi înţelegerea semnată pentru bursă,
care se numea, "Studiul noilor metode de oprire
a degradării neuronale la pacienţii în comă."
Da, exact. Aşa a început.
Cum crezi că a fost descoperită penicilina, sau teflonul, sau Coca Cola?
Se întâmplă accidente în laborator. Accidente care duc la noi cercetări.
Eşti doctor şi înţelegi cum funcţionează ştiinţă.
- Prin adaptare. - Tu nu adaptezi.
Te joci de-a Dumnezeu cu o adunătură de animale moarte.
Trebuia să înţelegi că se va întâmpla asta.
De unde ştii toate astea?
N-aveai de unde să ştii de încercările pe animale.
Avem dreptul să analizăm orice material ce ne parvine,
- inclusiv, materiale video. - Prostii.
Cineva ţi-a spus asta în special pentru a opri acest proiect.
Vreunul din marii tăi prieteni farmaceutici?
Cineva care a donat o aripă medicală,
sau un nou sindicat al studenţilor?
Cine sunt?
Toate hard discurile, pentru orice breşă de securitate.
- Totul va fi în regulă. - Ce-i asta?
- Tu trebuie să fii dr McDonnell. - Da.
E o plăcere să te cunosc, sunt un fan al muncii tale.
Începând de acum, toate materialele de cercetare
vor fi considerate proprietatea intelectuală a Coronis Pharmaceutical
- şi a subsidiarelor sale. - Poftim?
Asta-i proprietate personală, omule.
Nu înţeleg, lucrăm sub bursa de la Warner-Gross Biotechnical
Şi cu două ore în urmă,
Coronis Industries a devenit acţionarul principal la Warner-Gross.
- Nu. Nu puteţi face asta. - Conform acordului semnat de dr Walton,
orice încălcare a standardelor de analiză IACUC ale conducerii,
va nega toate pretenţiile la dreptul de proprietate şi vor reveni intelectual,
- la corporaţia proprietară. - În cazul acesta, la noi.
Sigur că trebuie să fie dificil pentru voi, dar e o lecţie ce trebuie învăţată aici.
Întotdeauna sunt consecinţe pentru încălcarea regulilor.
Ce s-a întâmplat?
Au luat tot.
Trebuie să recunoşti că e o coincidenţă ciudată.
Apari de nicăieri, filmezi totul şi...
Au luat tot, inclusiv datele de rezervă.
Stai puţin. Ea filma în laborator, nu e vina ei.
Am pierdut tot.
Patru ani din viaţă, reputaţia noastră, tot.
Dacă nu e vina ei, atunci spune-mi te rog, ce s-a întâmplat.
Dacă voiau atât de mult serul, de ce nu ne-au angajat?
Imaginează-ţi că eşti Coronis şi afli despre serul Lazarus.
Îţi dai seama că treaba asta e o mină de aur
şi-ţi dai seama că Warner-Gross a sponsorizat-o.
Cumperi Warner-Groos, e primul pas de făcut.
Şi-ţi dai seama că nu-i nevoie decât de un telefon anonim către consiliu
şi dintr-o dată deţii tot din acel laborator ai dreptul legal.
Dintr-o dată, nu mai împarţi profitul, toţi banii sunt ai tăi.
Haide, omule, nu vor cheltui 50 de milioane doar pentru a obţine serul nostru, da?
- Repetăm experimentul. E singura cale. - Glumeşti, nu?
Ce? Vom pleca acum?
Nu avem nicio dovadă, n-o să ne creadă nimeni că noi am făcut-o.
Nu vom mai avea o altă şansă, da?
McDonnell nu poate curăţa laboratorul până mâine, da?
Cred că avem cel puţin 12 ore.
Intrăm acolo, repetăm experimentul, tu îl filmezi
şi luăm ce e al nostru.
Cum îl repeţi, ne-au luat tot serul?
Ne-am gândit că... în caz de nevoie.
Laboratorul are încuietoare temporală,
e un singur paznic şi îi cunoaştem exact traseul.
- E perfect posibil. - Şi cum intrăm?
Ne-au luat cardurile de acces.
Nu pe toate.
Lucrezi târziu?
Dr Desmond vrea să-l ţin sub observaţie peste noapte.
Exact cum voiam să-mi petrec seara de vineri.
- Cunoşti drumul? - Sigur.
Rampă de încărcare.
Uite...
dacă eşti prinsă aici, vei fi dată afară, sau mai rău, aşa că...
nu te va învinovăţi nimeni dacă vrei să pleci acum.
Ştiu.
Cum arată?
Pe o scară de la zero la rahat, sistemul lor de securitate e de rahat.
Grozav. Poţi reda asta în buclă?
- În buclă? - Da, ca la TV.
Sau, aş putea opri înregistrarea.
- Nici măcar nu-şi va da seama. - Merge.
- Eşti uimitor, Niko. - Eşti uimitor.
Mulţumesc, Zoe.
Doctore!
- Eva, filmezi? - Da, filmez.
Celulele par sănătoase. Difuziunea completă în 30 de secunde.
Dă-mi 45 cc de Trimexialin. Niko, cum merge?
Acoperirea neuronală e sincronizată. Condensatoarele încărcate, eu sunt gata.
Rata serului în sânge e 6,8, nivelul oxigenului e bun.
- Verifică paznicul, te rog. - Da, e încă aici.
Bine. Haideţi să facem istorie.
Din nou.
Faci onorurile?
Prima încercare, 11 KV, în 3, 2, 1.
- N-am făcut-o eu. - La naiba, cineva a stricat întrerupătorul.
Zoe!
N-are puls, n-are puls. A fost electrocutată daţi-mi imediat adrenalina.
- N-are puls, n-are puls. - Bine.
Haideţi s-o mutăm. 1, 2, 3...
200 Joules.
Liber!
- Nu e de ajuns, Clay. 350 Joules. - Imediat.
350 Joules! Fă-o!
Liber.
Haide, haide!
Haide! Hai!
Haide!
Frank, ce faci?
Nu! Nu!
Putem vorbi o clipă despre asta, omule?
N-avem ce să vorbim.
Serul funcţionează, ştim că funcţionează.
- Da, dar dacă îşi revine complet zăpăcită? - Asta nu se va întâmpla.
Putem ajusta dozele şi dacă umblăm cu grijă, va fi bine.
Frank, şi eu o vreau înapoi, dar dacă vine poliţia,
şi hăcuim un corp uman, vom merge cu toţii la închisoare.
Crezi că-mi pasă de închisoare?
- Frank ăsta nu-i un experiment de laborator
- Nu!
E vorba de a aduce înapoi pe cineva din morţi.
- Am mai făcut-o, va merge. - Nu aşa.
Sunt atât de încântată, dar trecem o linie. E vorba de o fiinţă umană.
Bine. Plecaţi, o să o fac singur.
- Frank, haide, omule! - Nu o voi pierde.
Nu aşa.
Mulţumesc.
Bine, vreau să acţionezi întrerupătorul.
Niko, suntem în regulă?
- Jumătatea din astea sun arse, nu pot... - Niko, suntem în regulă?
- Da, suntem în regulă. - Bine. Clay, spune-mi.
Începem cu 9,5, prima încercare. Îi dăm drumul.
3, 2, 1...
- Clay? - E suficient.
Încercăm din nou, 13 KV.
- Vom arde matricea... - Fă-o acum, 13 KV.
Începem încercarea a doua.
Pornim în 3, 2, 1...
Clay?
Unde-i paznicul?
Cui îi pasă? Trebuie s-o aducem înapoi.
- Resetaţi datele. - Aşteaptă.
- Găseşte-l pe paznic, Niko! - Am nevoie de 15 KV, acum!
Aşteptaţi.
Vine.
- Ce? - O să vină aici, da? Haide!
Sfinte Sisoe.
Lasă-mă să mă uit la tine, scumpo.
- E în şoc. Am nevoie de o pătură, vă rog. - Da. Da, bineînţeles.
Scumpo, eşti în regulă.
Dă-mi o pătură, grăbeşte-te!
- Nu le găsesc. - Sunt chiar acolo. Sus pe...
Tocmai am murit?
Bine...
Eşti bine.
Cum a fost?
Adică...
ai văzut ceva?
- Raiul? - Nu e cel mai bun moment.
Ar trebui să începem dezafectarea laboratorului, cu excepţia RMN-ului.
Vreau să strângem totul şi să plecăm de aici cât mai repede, da?
Trece paznicul.
Avem liber.
Haideţi să terminăm cu asta.
- Nu e bine. - Ce e?
- Frank, vrei să te uiţi la asta? - Ce e?
Nu ştiu, corpul pare complet vindecat.
- Dar e o activitate neuronală prea mare. - Da, e prea mare.
Vreau s-o scoatem de acolo şi o testăm peste
o oră să vedem dacă s-a disipat serul.
Îmi pare rău, dar la câine, serul există încă, nu s-a disipat.
La naiba cu afurisitul ăla de câine, ăsta-i un om.
S-o scoatem de acolo.
Clay?
E bine?
Ai auzit vorbindu-se că folosim doar 10% din creier?
- Am crezut că-i un mit. - Nu.
Mitul e că nu ştim ce face restul de 90%.
Oamenii folosesc întreg creierul, dar doar câte 10%.
Ea stă acolo. O mică bucată din creier va porni.
Cum de e aprinsă toată chestia?
Da, asta-i chestia ciudată.
Ia loc, bine?
Cum te simţi?
Eşti sigur că n-ar trebui să fim la spital?
Avem acelaşi echipament aici.
Şi nimeni nu va avea mai multă grijă de tine ca aici.
Ei nu înţeleg.
Trebuie întâi să te stabilizăm. da?
O să fii bine.
Am crezut că te-am pierdut.
- Păi m-ai pierdut. - Ba nu.
Am ceva pentru tine.
Dă-mi mâna.
La naiba, scuze.
O s-o pun cu asta.
E singura dată când voi fi catolic.
Cu asta.
Uită-te, râzi.
Ce e?
- Ce ai spus? - N-am spus nimic.
Te simţi bine?
Da.
Da. Sunt doar obosită.
Tocmai ai trecut printr-o experienţă traumatizantă.
...dă-i timp să se vindece.
Încearcă să dormi, voi fi la uşă.
Ce?
Nimic.
- O să vin să te văd imediat. - Bine.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Am nevoie de mai mult timp. Pot s-o vindec.
Se întâmplă ceva foarte rău cu ea.
Continuă să creadă că e bine.
Ştiu că va fi bine.
Frank!
Cred că e ceva în neregulă.
În regulă, în regulă. Vino aici, eşti în regulă.
Nu sunt în regulă. Se întâmplă ceva, se întâmplă ceva.
Bine, bine. Bine, calmează-te. Ce se întâmplă?
Pot auzi lucruri. Aud lucruri.
Uită-te la mâna mea.
Scumpo e...
Când am murit, am fost undeva.
Era o fetiţă...
Am fost acolo, am văzut-o, era întuneric...
Zoe, a fost un vis, o amintire traumatică din copilăria ta, nu e real.
Asta am crezut şi eu. Nu m-am putut trezi.
Eram blocată, era fără sfârşit. Am încercat din nou şi din nou
şi în fiecare zi am fost acolo, a fost ceva înşelător, ce se repeta zilnic.
Nu, Zoe, n-ai fost moartă mai mult de-o oră.
Ai fost chiar aici.
- Nu-i... - Nu înţelegi, au trecut ani.
Am fost acolo ani de zile.
Ascultă-mă, bine?
Creierul tău a cedat din lipsă de oxigen şi halucinezi de la DMT.
E un moment groaznic din copilăria ta dar e o traumă...
A fost iadul.
Aşa arată iadul.
Reinventezi cele mai rele momente ale vieţii tale,
din nou şi din nou şi nu te trezeşti niciodată.
Ascultă, eşti aici. Eşti aici, acum şi eşti trează.
Eşti bine.
- Da. - Bun.
Bine.
Asta o să te ajute să dormi puţin, bine?
Frank?
Zoe?
Frank!
Zoe, mă auzi?
Eşti adevărată?
Unde suntem?
Ce ai acolo? Ce ai păţit la mână?
Eva...
Eşti bine, eşti bine. Ce s-a întâmplat? Spune-mi ce s-a întâmplat.
Am fost în altă parte, într-o clădire.
Şi în clădirea asta era un hol
unde am văzut-o pe fetiţa asta.
Şi clădirea era în flăcări şi...
şi oamenii ăia din apartamente nu puteau ieşi.
Le-am văzut degetele pe sub uşă...
Nu ştiu.
De aici m-a apucat.
Cine te-a apucat?
Nu ştiu.
Frank... vrei să ne spui ce se întâmplă aici?
Frank, ce naiba se întâmplă omule?
- Ţi-a spus ea, nu? - Ce să-mi spună?
- Ţi-a spus. - Ce să-i spună?
Când Zoe era mică... clădirea lor a luat foc.
Vecinii ei au fost prins în spatele uşii
Încă are coşmaruri în legătură cu asta.
Asta ai văzut?
Da.
Cum de e posibil? Cum e posibil, Frank?
Zoe a spus că...
după ce mori, creierul crează...
un fel de compus care ajută sufletul să meargă mai departe
DMT-ul.
A spus... a spus că deschide o uşă spre altceva.
Dacă uşa asta e încă deschisă?
Dacă altceva încearcă să vină prin ea?
Dacă e prinsă în propriul coşmar?
Prostii.
La naiba, Frank!
Nu mint. Nu mint.
Nu putem face asta singuri. Habar n-avem ce se întâmplă acolo.
- Ai văzut-o... - Am văzut-o, ce vrei să fac?
Am dat-o în bară cu Zoe. Ajută-mă.
Te rog.
Bine. Dacă durează mai mult de 24 de ore, cheamă-mă.
Te simţi bine?
E de parcă aş fi fost acolo.
Cum de e posibil?
Îţi spun, e serul.
E ca şi cum deblochează acea parte a creierului
care te lasă să faci chestii nebuneşti.
Asta-i marea ta teorie? Chestii nebuneşti?
Este un motiv pentru care evoluţia se întâmplă foarte încet.
Şi acum, creierul ei face lucruri pe care
creierul uman n-a fost construit să le facă.
Şi nu durează milioane de ani, durează minute.
Băieţi, veniţi să vedeţi asta.
La ce mă uit?
M-am logat ca Admin, ca să ocolesc partea de securitate şi am găsit asta.
E un cont fals. Descarcă în fiecare zi tot ce e în sistemul nostru
- şi face o copie. - Şi?
Cineva ne urmăreşte, de... luni de zile.
- Bine, poate şcoala. - Şcoala n-are nevoie să intre în sistem.
Trebuie să fie Coronis.
Când a fost ultima updatare?
Acum 20 de minute.
- Ştiu deja că suntem aici. - Dacă n-o ştiu, o vor afla foarte curând.
Trebuie să plecăm, acum!
Ia câinele, strânge totul...
- Câinele a plecat. - L-am pus în cuşcă.
- Nu e în cuşcă. - Bine. renunţaţi cu toţii la ce făceaţi.
Găsiţi câinele şi să plecăm de aici.
Băieţi?
Iisuse! Ce faci aici?
- O să te aducem înapoi. - Am nevoie de ajutorul tău.
- Trebuie să mă faci să mă simt bine. - Bine, bine...
Trebuie să mă faci normală. Am nevoie de asta.
Tocmai ai trecut prin ceva foarte traumatizant, da?
Cred că eşti confuză.
Nu mă face să repet din nou, eşti singurul în care am încredere.
Bine?
Ajută-mă.
Nu, nu! Opreşte-te!
Am crezut că eşti prietenul meu.
Sunt prietenul tău, dar nu eşti tu însăţi pe moment.
- Suntem încă în aceeaşi... - Ce s-a întâmplat cu tine?
Mi-am petrecut viaţa plătind pentru o singură greşeală.
Am făcut totul corect.
Şi totuşi am terminat în iad.
Zoe, te putem ajuta. Frank face tot posibilul.
Ne mai trebuie însă timp.
Nu...
E prea târziu pentru asta.
Habar n-ai ce ai făcut.
Dar vei afla.
Zoe!
Zoe?
- E totul în regulă? - Da. De ce, ce s-a întâmplat?
- Unde-i Niko? - Cred că a plecat.
- Cred că e în baie. - Tocmai am fost acolo acum o clipă.
Nu e acolo?
- La dracu cu asta. - Stai.
- Chem poliţia. - Dă-mi telefonul.
E un rahat prea ciudat, bine? Am terminat.
Mă pot aresta, nu-mi pasă, am terminat.
Mi-ai risipit trei ani din viaţă pentru că nu poţi citi un contract.
Nu eşti şeful meu, şi nu eşti prietenul meu.
- Dă-te din calea mea. - Aşteaptă, Clay.
Ştii ce se va întâmpla dacă se află ce se petrece aici?
O vor duce in laborator şi o vor tăia bucăţi n-o vom mai vedea niciodată.
Nu ştii asta.
E tot ce ştiu.
Îmi pare rău. Dă-te din drumul meu.
Ce naiba?
Faci mişto de mine? A căzut linia, e pană de curent, e bine.
E totul în regulă, Frank!
Chestia asta se întâmplă des?
Există zvonuri că reţeaua de urgenţă nu moare.
Nu se întâmplă.
În niciun caz.
E arsă, ai grijă.
Dă-te la o parte. Fereşte!
Opreşte-te. Hai să încercăm la asta.
Trebuie să mai fie o ieşire.
Aşa-i?
- Unde te duci? - Să-l caut pe Niko.
Nu te înşeli, să ştii.
Îţi spui, "Locul meu nu e aici. Locul meu n-a fost niciodată aici."
E în regulă să gândeşti aşa. Ai dreptate.
Ştii ceva? N-ai aparţinut niciodată.
Unii oameni sunt născuţi pentru lucruri măreţe
şi alţi oameni doar ţin camera.
Bine, sistemul e în modul blocat.
Ce înseamnă asta?
E automat, dacă există pericolul ca o contaminare să scape,
tot locul este închis.
- Dar liftul? - L-am încercat pe cel în faţa căruia stăm.
Ce ai făcut?
Zoe, ce ai făcut?
Ce tot spui? Am fost în această cameră tot timpul.
Tu ai fost şi ultima persoană care l-a văzut pe Niko.
Nu, totul e ciudat şi a început când ea s-a întors.
Aţi spus-o chiar voi, serul i-a făcut ceva la creier.
- Nu e genul de discuţie acum. - Nu, e exact genul de discuţie acum.
Vreau să ştiu ce s-a întâmplat cu Niko.
Ne putem linişti şi să găsim o cale de ieşire, vă rog?
Vreau să ştiu ce s-a întâmplat cu Niko. Acum!
Clay?
Clay!
Clay, Clay!
Clay, Clay? Se sufocă.
Are ceva în gât. Dă-mi forcepsul de acolo!
Grăbeşte-te! Am nevoie de lumină. Repede, repede!
Dă-mi forcepsul!
Am nevoie de lumină.
Grăbeşte-te! Luminează aici.
Clay! Clay!
Bine, amice. Rămâi cu mine, rămâi cu mine!
Ce naiba e asta? Luminează aici!
Frank!
Doamne, unde a dispărut?
- Ne urmăreşte. - Încotro a plecat? Zoe?
- Zoe? - Zoe!
Eva? Eva, trezeşte-te. Te simţi bine?
Avem nevoie de o armă pe care s-o folosim.
- Frank... ea l-a omorât, ea l-a omorât. - Ştiu, ştiu.
- Frank, ce este? - E în regulă.
- Frank, vin, vin. - Ascultă-mă, ascultă-mă. Nu sunt vii, da?
Asta o să-i anihileze.
Medicamentul ăsta e folosit pentru a omorî animalele. O să iau o doză.
- Vreau să părăseşti clădirea. - Nu te părăsesc... nu...
Asta e vina mea. O s-o repar.
Şi dacă nu pot, vreau să-mi promiţi.
N-o să intervii în laborator, indiferent ce se întâmplă
şi nu chemi pe nimeni. Ai înţeles?
- Ai înţeles? - Da, promit, promit.
Îmi pare rău.
Te rog, Frank, orice faci, fă-o foarte repede.
Zoe?
Sunt Frank...
şi n-o să-ţi fac rău.
Vreau doar să vorbim.
Bine? Vreau doar să-ţi vorbesc, asta-i tot.
Atunci de ce ai seringa aia?
Ştiu că probabil eşti speriată...
confuză.
Nu e vina ta...
Bine? E vina mea.
Îmi pare aşa de rău, scumpo, da?
Vom rezolva asta. Vom rezolva asta împreună, da?
Putem face orice. Tu... şi cu mine.
Chiar aici. Suntem alături de tine.
Bine? Uită-te la mine.
Sunt alături de tine.
Mă mai iubeşti încă?
Da, bineînţeles că da.
Atunci arată-mi-o.
Asta credeam şi eu.
Eva!
Zoe?
Zoe, ştiu că eşti aici!
Zoe?
Zoe!
Zoe, ce ai în mână?
Tu ai făcut-o.
Încă poţi rezolva asta.
Asta nu-i din vina ta. Nu e vina ta.
Poţi să vii cu mine?
Poţi deschide uşa.
Zoe, deschide uşa.
Îmi pare rău.
Îmi pare aşa de rău.
- Te simţi bine? - Vreau să merg acasă.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Traducerea şi adaptarea după sonor: Dorula