ANUL 1922
Nu putem scăpa de chestia aia !
- Dar cum rămâne cu cărţile ? - Ce scrie în cărţi nu funcţionează.
- Poate ne ajută altcineva să o prindem. - Cine altceva ar putea ?
Am rămas doar noi.
Poate o să încetinească după ce ai înjunghiat-o cu chestia aceia.
Fugi !
Pritchard !
"LEGENDA CELOR CINCI"
Traducerea şi adaptarea, Raiser.
ÎN ZILELE NOASTRE
Zoe, bună, ce mai faci ?
Amber, eu tocmai...
Henry, încetează ! Ai să ratezi petrecerea.
Cu cine ?
Mai ştii petrecerea la care ne-a invitat Brandon ?
Amber, oh Doamne !
Zoe, ar trebui să fii şi tu aici.
Amber, asta s-a întâmplat după ce am plecat eu de acolo.
Spre Australia ? Ai băut cumva ?
Ce ? Nu, nu, nu !
Este cântecul nostru. Haide, trebuie să dansăm.
Este aşa de trist.
Ai spus că te ocupi şi de vechii oameni.
Hei, mama lui Zoe a cântat şi a fost uimitoare.
Da, aşa a fost.
Oameni buni, Amber !
Alo, alo...
- Ai probleme cu conexiunea ? - Tată !
Nu, totul este în regulă.
Asta ar trebui să fumege ?
Îmi pare rău, eu...
Credeam că ajungi acasă mai târziu, aşa că...
- Cred că am ars cina. - Este în regulă, dragă.
Oricum nu voiam să iau masa.
Da...
Îmi cer scuze, puştoaico.
Sunt extenuat. Totul are să fie în regulă pe aici ?
Da, mă simt bine, tata.
Te iubesc, dragă.
Şi eu te iubesc, tata.
Te iubesc şi pe tine, mama...
Stai jos !
Acum...
În cultura expediţiei, lupul
este capturat de către elementalişti.
Îşi trăgeau puterea de la un copac magic care este atacat de o vrăjitoare.
Cred că am citit despre asta într-o revistă de benzi desenate.
Bine, mulţumesc Claudia.
Asta ridică un interesant punct de vedere.
Ne mai amintim...
Ce spunea Joseph Campbell despre asta ?
Ce faci ?
Urcă în autobuz !
Asta este cafea ?
Lapte cu două cuburi de zahăr.
Nu îmi pot imagina de ce ar vrea cineva să rateze asta.
Te cheamă Zoe, nu-i aşa ? Eu sunt Owen.
Am fost împreună la cursul de limba spaniolă şi cel de matematică.
Grozav.
De fapt, am făcut câteva cercetări suplimentare
cu privire la ce spunea doamna Benjamin şi despre expediţia vrăjitoarei
Apropo, în această versiune culturală, Diavolul îl întâlneşte pe Baltimor şi...
- Mă întreb... - Pentru numele a tot ceea ce îţi pasă !
- Taci din gură ! - Îmi pare rău, eu...
Nu, nu, nu, nu !
Să taci din gura înseamnă să nu vorbeşti.
Taci !
- De fapt să taci din gura... - Ah !
Îmi pare rău.
Eu cred că este cam prost îmbrăcată.
- Chiar aşa ? - Nu.
Dar mă bucur că îţi place.
Grozav...
Noi am încercat să îi detaliem prin toate aceste artefacte pe oamenii
care protejau Copacul Cunoaşterii de foarte multă vreme.
Şi ceea ce am aflat a fost o mulţime de lucruri importante legate de acest copac.
Iar istoricii de arta cred, de asemenea
că acest copac conţine puterea aceia primordială...
Domnule Torres, pune-o pe fata aceia jos, chiar acum.
- Ce se întâmplă, domnule Torres ? - Ce ?
Aceasta este o expoziţie a miturilor şi a legendelor.
Mai este nevoie de explicaţii ?
Nu aveam nici cea mai vagă idee că îţi place compania mea atât de mult.
O să stai lângă mine pentru tot restul zilei de azi.
Oh !
Unde rămăsesem ?
Da, copacul...
Urmaţi-mă, vă rog !
- Ce cauţi aici ? - Eu, doar...
Voiam să mă uit la chestiile astea.
Am citit că aceste însemne reprezintă elementele.
Şi în această cultură toată lumea se naşte cu unul.
Ca un fel de semn zodiacal ?
Cam aşa ceva...
Dar mai degrabă ca un fel de superputere.
Ce faceţi ?
Bine, în regulă, dar faceţi-o în linişte.
Javier, Javier, Javier !
- Ce ? - Doamna Benjamin nici nu a remarcat.
- Cred că putem să păstrăm liniştea. - Da.
Altfel are să fie jenant.
Singurul lucru jenant este că tu voiai să fii aici.
Aoleu, tu eşti atât de grozav.
Aş vrea să îmi aleg un alt liceu.
- Ce faci aici, ciudato ? - Captez viaţa...
- Asta se presupune că sunt eu ? - Nu !
De aceia are fata ta tâmpită !
- Ascultă-mă, ciudato ! - Sst !
În legătură cu chestia asta, ai putea să încerci...
Asta este imposibil.
Poate ar trebui să o punem înapoi.
Ce ? Nu se poate !
Cum s-a întâmplat una ca asta ?
- Eu, noi... - În regulă !
Nu avem timp de pierdut. Urmaţi-mă !
Sau aţi putea aştepta venirea paznicilor.
Intraţi !
Aoleu, avea dreptate.
- Pot să... - Un nebun ca tine să fie rege ?
Oh, este doar un joc, mie îmi place.
- Toată lumea să se aşeze ! - Unde ?
Taci din gura !
- Oh, aveţi mare grijă ! - Este în regulă.
Nu, nu este în regulă. Nimic din toate astea nu este în regulă.
Ce se întâmplă ? Am atins chestia aceia şi strălucirea a coborât dinspre acoperiş.
- Eu nu înţeleg cum ai scos-o din cutie. - Sau de ce ?
Pur şi simplu a ieşit afară.
Am auzit un râs şi...
Locul de unde se pare că provine se numeşte Copacul Cunoaşterii
sursa întregii vieţi.
Se presupune că e folosită de mentalişti, care ştiu să-i utilizeze puterea.
Chestia aceia...
Ce s-a întâmplat ? Pare stricată.
De la trecerea timpului. Aşa cred.
Cred că a început să se rupă în bucăţi.
A fost găsită în anul 1920 în urma unor excavaţii arheologice şi...
Cercetătorii care au descoperit-o au dispărut în circumstanţe misterioase.
Asta nu răspunde la întrebarea mea.
Oh, îmi pare rău.
Nu ştiu dacă eu îţi pot oferi un răspuns satisfăcător.
Este doar o chestie, este...
A fost achiziţionata acum mai bine de o sută de ani şi...
Nu fost încredinţată niciodată vreunui lector.
Dar cum rămâne cu noi ?
- Ce vrei să spui ? - Orice ar fi făcut ea...
Ne-a lovit şi pe noi cu un fel de chestie albă ciudată.
Un fel de simboluri care au apărut pe fiecare dintre noi.
Oh !
Mă întreb...
Acest cub a fost descoperit într-o altă expediţie.
Este neobişnuit deoarece este făcut din obsidian şi nu din lemn.
De ce este atât de neobişnuit ?
Pentru că oamenii din acele vremuri nu ciopleau piatră.
- Da ! - Îmi pare rău...
Are dreptate.
Şi cum această chestie răspunde la fiecare dintre voi,
fiind cumva destinata puterii cubului,
m-am gândit că poate dacă îl atingem...
Grozav.
Îmi pare rău, dar asta nu pare în regulă.
Este greşit, nu ar trebui să fim aici.
Te simţi bine ?
Mamă ?
Tu eşti ?
Mamă...
Sunt aici.
Sunt aici...
Kaylee, ce...
Ce s-a întâmplat, unde suntem ?
Oh, unde suntem ?
Este în regulă, respiră adânc.
- Suntem în deşert. - Caitlin, linişteşte-te.
- Respiră adânc. - Cum am ajuns aici ?
Puteţi înceta cu strigătele astea ?
Javier, slava Domnului că eşti în regulă.
Doctore Rawson !
Vă simţiţi bine ?
- Ce s-a întâmplat ? - Ce s-a întâmplat ?!
- Nu ştii ? - Niciunul din noi nu ştie.
- Nu-i aşa ? - Sigur că nu.
În regulă...
Orice s-a întâmplat o să ne descurcăm.
Strigătele şi certurile astea nu au să rezolve nimic.
- Suntem în mijlocul deşertului, ce să... - O să ne descurcăm.
Bine, trebuie să aflăm unde suntem,
cum am ajuns aici
şi cum să ne întoarcem.
Oh, Doamne !
Aveam un meci de fotbal după amiaza asta.
Cred că asta este cea mai mică din problemele noastre.
Aoleu !
Mai aude cineva muzica ?
Da...
Ce este asta ?
Nu putem supravieţui în deşert.
Trebuie să ajungem în pădure.
- Crezi că este mort ? - Grozav !
Bună !
Tu eşti...
Este...
Este vremea.
Vremea ?
Vremea pentru ce ?
Pentru că vrăjitoarea să vină în sfârşit.
Vrăjitoarea ?
Despre ce tot vorbeşti ?
Oh !
Nu te-am văzut acolo, copila mea.
Simt...
Un miros...
Cred că lucrurile au să meargă bine.
Eu nu...
Bestia nu este amabilă cu cei pe care nu îi recunoaşte.
Stai aşa, ce fel de bestie ?
- Gardianul... - Ce ?
- Oameni buni, se apropie. - Ce se întâmplă ?
Ce ne facem ?
- O să vă arate cine sunteţi cu adevărat. - Ce ?
Nu am permisul de conducere la mine.
Oameni buni !
Vine !
Trebuie să fugim !
- Are dreptate. - Haideţi !
- Nu, nu, nu, poate ne ajută el. - Fugi !
Ţineţi minte...
Arătaţi-i cine sunteţi cu adevărat.
Veniţi aici, repede !
Caitlin !
Haide, odată !
Ah !
Este dezgustător !
Faceţi linişte !
Al naibii Gardian !
Copiii aceia neatenţi !
Am nevoie de ei ca să găsească restul lucrurilor.
Mergeţi în pădure şi găsiţi-i !
Acum !
Te gâdilă, nu-i aşa ?
Cum aşa ?
Doar un copac este cel mai bătrân.
Caitlin, putem să ne oprim ?
Sunt terminat.
Trebuie să-mi trag răsuflarea.
Care este planul ?
Trebuie să găsim un adăpost,
trebuie să găsim apă
şi probabil trebuie să găsim ceva de mâncare.
Am fost cercetaş.
Ai ceva de mâncare în geanta ta, Kaylee ?
A văzut-o cineva pe Kaylee ?
- Nu... - Hei, oameni buni.
Kaylee, încetează să mai faci asta !
Am găsit un loc unde să ne ascundem.
Cum vă place noul meu loc ?
Are o localizare grozavă şi toate dotările esenţiale.
Asta este...
Este incredibil.
Stai aşa, aşteaptă o clipă.
Acelea sunt de fapt inscripţii runice ?
Oameni buni...
Nu ar trebui să atingem astea.
Ce înseamnă asta ?
Un copac e suma tuturor ceilalţi copaci.
Un copac este cât toţi ceilalţi.
Rădăcinile lui se întind departe în adâncuri.
Sunt toţi unul şi acelaşi.
Sunt conectaţi la acest loc.
ÎI pot deschide şi îl pot închide.
Asta nu lămureşte nimic.
Eşti în pântecele elementelor Pământului
Te-ai născut sub semnul lor,
la fel ca şi mine.
Suntem elementalişti ai Pământului.
Suntem în templul muzicii şi a creaţiei.
Putem manipula natura
putem să o vindecăm.
Şi toţi copacii au câte un bătrân ciudat înăuntru ?
Nu este nimic ciudat.
Eu am crescut aici...
Cu multă vreme în urmă.
Asta până când vrăjitoarea ne-a transformat.
Cine este aceasta vrăjitoare ?
Gardianul Primordial...
Al Copacului Cunoaşterii.
Ea îl protejează ştiind că în schimb el ne protejează pe noi.
Dar eu am plecat într-un mod impetuos.
Am călătorit prin lume.
Am învăţat.
Şi am învăţat să râvnesc la ceea ce nu aveam.
Mi-am făcut prieteni înaintea tuturor.
Şi împreună am învăţat cum să găsim o cale să stăpânim puterea elementelor.
Dar am dorit ceva mai mult.
Pământul...
Am încercat să venim acasă
dar vrăjitoarea ne-a refuzat accesul.
Aşa că am aşteptat.
Asta până ce o molimă s-a abătut asupra tribului.
Disperată ea a venit la noi
ca să-i împărtăşim puterea copacilor care putea să îi salveze.
Totul a funcţionat asta până ce vrăjitoarea a prins şi ea gustul puterii.
Şi asta a făcut-o să-şi piardă minţile.
Realizând ceea ce făcusem
nu am avut altă alegere decât să o închidem
în Mormântul Sacru al Tuturor Vremurilor.
Şi de atunci ea a fost obligată să-şi găsească mereu calea înapoi.
Şi s-a întors ?
Te rog...
N-ar fi trebuit să iei niciodată lucrurile acelea.
Trebuie să le găseşti
şi să le înapoiezi.
Şi abia atunci o să oprim setea de putere a vrăjitoarei
chiar acolo în inima lumii.
Nu înţeleg !
Ce are de-a face cu mine
şi cum pot să găsesc acel copac ?
- Este dincolo de Oglinda de Obsidian. - Unde este asta ?
În Regatul Întunericului.
Acesta nu este un loc.
Cred că tu ai să-I găseşti.
Eu vreau doar să ies de aici şi să merg acasă.
Trebuie să-mi găsesc prietenii. Nimic din toate astea nu are sens.
Sper să găseşti ceea ce cauţi.
Zoe, cred că o să afli că nu ai de ales.
Orice cale de ieşire este cea adevărată.
Zoe...
Asigură-te că îţi ascunzi mirosul de nasul vrăjitoarei.
Orice lucru este venit de pe Pământ îi derutează simţurile.
Şi ea este un copil al Pământului de asemenea.
Mai bine să regreţi decât să-ţi pară rău.
- Este atât de grozav ! - Nu, nu este !
Mai întâi chestia aceia din cub şi acum suntem prinşi aici.
- Mă întreb ce înseamnă toate astea ? - Da, nici mie nu îmi plac poeziile.
Ce poezie ?
Uite acolo !
Chiar şi tu oriunde ai fi, cinci în unul, pământ şi copaci.
Bine, ce altceva mai scrie ?
Acesta este simbolul pentru eter.
Eter... Sunt toate cele cinci elemente.
Oh, pământ, foc, vânt şi apă.
Şi eter.
Ce este eterul ?
Este spaţiul dintre lucruri.
Adică nu este nimic ?
Sigur, de fapt, da...
Poate că ceea ce trebuie să facem
este să prezentăm fiecare element pentru ca să îl deblocăm.
Şi poate că ceea ce a făcut Kaylee a dezlegat tot misterul.
Javier, cred că trebuie să aprindem focul.
Dar nu atât de repede, o să te ajut şi eu.
- Asta a fost pe aproape... - Doctore Rawson !
- Te simţi bine ? - Zoe, ascultă-mă...
Nu, nu, trebuie să îi găsim pe ceilalţi cât mai repede.
L-am văzut din nou pe bătrân. L-aţi mai văzut până acum ?
- Zoe, te rog. - Spunea ceva despre copaci.
- Aparent exista o vrăjitoare rea. - Zoe !
Opreşte-te !
Eu sunt vrăjitoarea.
Ce ?
- Zoe, ascultă-mă... - Dar asta este o nebunie.
Te-a minţit.
Nu am putut să mă opresc, pentru că nu mi-am putut salva oamenii.
Am încercat să repar toate stricăciunile.
- Dar asta vrea şi el. - Sunt toate numai minciuni.
M-a minţit încă de la început ca să-I duc la copaci.
Zoe, te rog, am nevoie de ajutorul tău.
De aceia te-am adus aici.
Aşteaptă, tu ai făcut asta ?
Ne-au despărţit. Numai ceilalţi elementalişti pot să ajungă la copac.
Dar dacă îmi aduceţi lucrurile înapoi...
De ce v-aş crede pe oricare dintre voi ? Totul este o nebunie.
Nu trebuie să mă crezi, dar prietenii tăi sunt în pericol.
Chestia aceia îi vânează.
Dacă mergi în partea aceia ai să poţi scăpa de ea.
Dar trebuie să o faci acum.
Pleacă ! Am nevoie de tine.
Să nu mă urmăreşti.
În regulă, foc...
Pământ...
Apă...
Aer...
Trage-mă de deget !
Bine, bine...
Îmi pare rău, amice.
Vrei să încercăm din nou ?
Încetează !
Ce s-a întâmplat ?
Pur şi simplu nu pot să îi dau de capăt.
Ai să reuşeşti.
Este vremea să mă gândesc că e nevoie de o echipă
de cercetare şi de ani buni pentru a o descifra.
Şi Kaylee să le citească.
Da, Kaylee tocmai le citeşte.
Hei !
Oamenii mei !
Ai să reuşeşti.
Şi dacă nu reuşesc ?
Chestia aceia are să vină după noi şi pe urmă ce facem ?
Ai să rămâi calm, o să mă iei de mână şi vedem ce se întâmplă.
De ce strigam aşa ?
Chestia aia este chiar în spatele meu.
- Cred că ar trebui să fugim. - Aşa este.
- Nu eşti moartă ! - Ce ne facem ?
- Cum rămâne cu zidul ? - Ghicitoarea...
- Ce ghicitoare ? - Haide !
- Ce este asta ? - O poezie despre elemente.
Am încercat să folosim focul şi apă, dar nu a funcţionat.
Stai aşa, am înţeles.
Nu este vorba despre elemente,
ci despre elementalişti.
Trebuie să ne grăbim.
Aşteaptă...
- Cum ai făcut asta ? - Eu sunt pământul...
Kaylee este eterul...
Ca şi cum ar fi închise afară pe când elementaliştii sunt înăuntru.
Chestia aia se apropie.
Owen, încearcă pe partea cu apă.
Caitlin, partea cu focul.
- Javier, grăbeşte-te ! - Vin acum !
- Javier, tu eşti simbolul aerului. - Ce ?
Simbolul aerului !
Ce tare a fost chestia asta !
- Ce ? - Tocmai era să fim omorâţi de bestie.
Şi eu ce am spus acum o clipă ?
Aş putea să fiu un agent secret.
Asta este real.
Totul este real.
Ascultaţi-mă, oameni buni.
- Mirosiţi groaznic ! - Ştiu...
- Cred că trebuie să-mi ard hainele. - Nu...
Zoe, este o adevărată tragedie, astea sunt haine de firmă.
Mirosiţi pentru vrăjitoare.
- Ce înseamnă asta ? - L-am văzut din nou pe bătrân.
Şi a spus că trebuie să găsim toate lucrurile acelea.
Dar vrăjitoarea ne simte mirosul.
Cumva...
De aceia bestia încearcă să ne omoare.
Deci, trebuie să mirosim a altceva ?
A venit şi după mine, dar m-am acoperit cu nişte noroi.
Cu ce te-ai acoperit ?
Oameni buni, trebuie să vă acoperiţi cu noroi.
Cine vrea să fie primul ?
Zoe...
Să nu ne comportăm iraţional, poate ar fi mai bine...
Bătaie cu noroi !
Ce este asta ?
Este minunată !
Ce s-a întâmplat cu ea ?
Este rănită...
Oameni buni...
Tocmai am vindecat-o pe zâna aceia.
Oameni buni...
Asta este real.
Trebuie să găsim restul lucrurilor şi trebuie să găsim copacul din pădure.
Şi noi avem puteri ?
Aş putea să fiu un super erou.
Spuneţi-mi, Suavier...
Bine, Suavier.
Deci, trebuie să găsim copacul acela şi apoi ce facem ?
- Ne dăm seama când ajungem acolo. - Nu ar trebui să mergem acasă ?
Caitlin, am fost fugăriţi de un monstru.
- Putem să rezolvăm asta. - Nu avem de ales.
Dacă încercăm să salvăm lumea
trebuie să găsim copacul.
Şi ca să ajungem din nou acasă avem nevoie de magie.
Probabil că oricum va trebui să găsim copacul acela.
Putem să facem asta.
Haideţi !
Să rezolvăm ghicitoarea mai întâi.
Totul este atât de plictisitor.
Hei, oameni buni !
M-am răzgândit. Nu mai vreau să salvez lumea.
Sunt doar un simplu om.
Ce este asta ?
Pare atât de nelalocul ei.
Oare ce înseamnă ?
Ce ?
Los Angeles este un loc real şi te-ai aştepta ca toate să fie reale,
dar aceia este Atlantida,
ceea ce este pur şi simplu ridicol.
Zoe !
Printre copaci, la răscrucea de drumuri.
Tu nu ar trebui să te afli aici.
Meleagurile astea nu sunt sigure.
Ar putea să te conducă la moarte.
Iar eu deţin toate cheile.
Ce faci ?
Ce ?
Oh, tu poţi să mă vezi.
Asta se întâmplă tot timpul, sau doar acum ?
Tot timpul !
Ei bine, credeam că am rezolvat.
Oricum, după cum spuneam...
Sunt Păzitorul răscrucii de drumuri de care nu ar trebui să treceţi.
Şi aşa mai departe...
Dacă nu ar trebui să trecem, atunci de ce exista o răscruce ?
Ei bine, nimeni nu poate să treacă, asta până ce nu îi las eu.
Petersham, în zilele bune.
- Cum ai... - Despre ce vorbeşte ?
Eu m-am născut în Petersham...
Ce ţi-am spus eu ?
Numai eu trec de răscruci, doar eu.
Muritor prostuţ !
Băiete...
- Owen ! - Ce ai făcut ?
- Unde este ? - Adu-I înapoi chiar acum !
Atât de predictibil.
Copiii ăştia sunt mereu mânaţi de instincte.
La revedere !
Grenada...
- Am chiar şi accent. - Eşti un monstru !
Nu este adevărat !
Sunt perfect rezonabil, dacă ajungi să mă cunoşti.
Să vedem, tu trebuie să fii din...
Sidney.
Ce plictisitor !
Te pot trimite înapoi acolo, dacă vrei.
Asta mă face să fiu un monstru ?
Serios ?
Eu... Owen... Javier.
Domnule, aţi spus că sunteţi perfect rezonabil.
Vă rog, noi încercam să fim de ajutor.
Suntem aici ca să o oprim pe vrăjitoare
şi încercam să salvăm Copacul Cunoaşterii.
- Mie ce îmi iese din asta ? - Ce ?
- Să faci ceea ce trebuie ? - Să salvezi lumea ?
Vrei să te mituim ?
Vreau un semn al bunelor voastre intenţii.
Uite aici.
Cerceii aceştia valorează ceva mai mult de 500 de dolari.
Kaylee !
- Ai rest de la 20 de dolari ? - Uite aici.
Acum adu-i înapoi pe prietenii noştri.
Aşa deci ?
Intenţiile voatre sunt bazate pe... bani ?
- Oh, nu... - La naiba !
Este dezamăgitor.
Nu sunt atât de ieftin. Daţi-vă deoparte.
Mereu voiam să iau masa la Chicago.
Dacă îţi place pizza.
Ţie îţi place pizza ?
Ei bine, eu nu am părăsit niciodată pădurea, dar...
Oamenii care au trecut pe aici, m-au asigurat că s-ar putea să îmi placă.
Aşa că...
Ce vrei, nu am toată ziua la dispoziţie. Mergi acasă ?
Uite aici, asta a fost a mamei mele.
Nu valorează prea mult, dar vorbesc serios.
Trebuie să-mi găsesc prietenii şi trebuie să găsesc copacul acela.
Spune-mi mai multe despre ea.
A fost prietena mea cea mai bună.
Şi era o cântăreaţă uimitoare.
Vocea ei suna ca...
Pădurea asta...
Chiar vrei să-mi dai... asta ?
Ei bine, aşa mai merge !
Mulţumesc pentru intenţie, copila mea.
Nu aş fi visat să primesc ceva atât de preţios de la tine, dar...
Intenţiile tale ţi-au deschis porţile.
Pleacă !
Ce ?
Voia să meargă la copac sau după acel băiat ?
Întotdeauna există o problemă cu intenţiile când eşti în pădure.
Ei bine...
Oh, haide !
Ai spus că este în regulă.
Nu înţeleg.
Nu voiam să ajung în locul ăsta.
Nu vreau decât să plec de aici şi să merg acasă.
Vreau doar să merg înapoi acasă.
Nu văd nici măcar o urmă de-a lui Owen sau a lui Javier.
Trebuie să-i găsim pe ceilalţi, trebuie să găsim adăpost.
- Trebuie să facem focul... - Trebuie să taci din gură şi să mergi.
- Îmi pare rău, credeam... - Uite acolo !
Kaylee, nu face asta !
Nu cred că asta este răspunsul.
Nu face asta !
Bine, încetează să mai strigi
creatura hidoasă, sau orice ai fii...
Mi-e atât de foame.
Stai aşa, cui îi spui tu creatură hidoasă ?
Te rog, nu-i acordă atenţie.
Eu încerc să nu o fac.
Noi îi căutăm pe prietenii noştri.
- Nu i-ai văzut cumva ? - De ce nu ai spus aşa ?
Nu-mi vine să cred, veniţi cu mine.
Stai aşa !
Crezi că ar trebui să-I urmăm ?
De ce mă întrebi pe mine ? Oricum, eu nu îi acord atenţie.
Kaylee !
Felicitări !
Ai reuşit să descui poarta.
Pentru ce mă feliciţi ? Sunt în mijlocul pustietăţii.
Eşti pe drumul de întoarcere. Urmează-ţi drumul.
Am făcut o înţelegere să te ajut.
Cum ai ajuns aici ? Cum ai trecut prin poartă ?
Sunt chiar aici.
Ce ?
Gândeşte-te aşa...
Fizic sunt peste tot.
Dar mental sunt în mintea ta.
- Cine a spus că poţi face asta ? - Zoe !
Am nevoie de ajutorul tău.
Elementaliştii au porţi care îi pot conduce afară de aici.
Asta nu are nici un sens.
Acolo la răscrucea de drumuri am fost testată pentru
intenţiile mele, dar de ce am fost trimisă aici ?
Taci din gură.
Javier !
Zoe ?
Zoe !
- Mă bucur atât de mult să te văd. - Nu eşti rănit ?
Dar trebuie să vezi ceva.
Vezi ? Cât de ciudat este asta ?
Nu te apropia atât de mult.
Bună, eu sunt Zoe.
Poţi să ne ajuţi ?
Zoe !
Caitlin !
Tipul ciudat cu semnele ?
Minunat !
Oameni buni !
Asta este bestia.
Sunt aceleaşi simboluri ca cele de pe încheietura lui Zoe.
Iar astea...
Faptul că ne putem lua rămas bun de la monstrul acela ?
Da, asta este grozav.
Să îngheţi de moarte pe aici ?
Nu e aşa de grozav.
Tu chiar vrei să te desparţi de mine astăzi ?
Dar tu ?
Taci din gura !
- Avem oaspeţi ! - Hei !
- Pare că avem oaspeţi. - Bună !
Bine aţi venit !
- Ea se simte bine ? - Weaver ?
Da, da, da.
Este bine, doar că e mereu atât de ocupată.
Weaver, mi-e foame.
O să mâncăm imediat.
Repede, Weaver.
Cine nu-i gata îl iau cu lopata !
Ce mai aşteptaţi ?
Mulţumesc, mie nu mi-e foame.
Dar cu siguranţă am să mănânc ceva.
Domnule, nu vreau să vă par lipsită de respect...
Ar trebui să gândeşti înainte de a spune ceva lipsit de respect.
Nu m-am putut abţine, nu m-am putut abţine.
Te-am păcălit !
Ce aveai de gând să spui ?
Mai întâi că lipseşte unul din prietenii noştrii.
Încă un oaspete ? Weaver, cum de am ratat asta ?
- Uite-I acolo ! - Owen !
Cum ai făcut asta ?
Weaver a făcut asta.
Face tot felul de lucruri.
Dar tu ce faci ?
Ea este cea care face, eu sunt cel care desface.
Ea poate găti, eu pot mânca.
Oricum...
- Putem să îl scoatem de acolo ? - Nu ştiu.
Dar priveşte, scrie ceva.
Ceva despre un mănunchi de chei de undeva de dincolo de Oglinda de Obsidian.
Asta căutăm şi noi.
Eu credeam că îl căutaţi pe prietenul vostru.
Şi eu I-am căutat multă vreme.
- Ştii unde îl putem găsi ? - În cutie.
- Dincolo de Oglinda de Obsidian. - Şi unde este asta ?
În Regatul Întunecat.
- Asta este un loc ? - Asta am spus şi eu !
De parcă tu ai ştii !
În afară de asta nici nu ar trebui să cauţi asta.
- Oamenii mereu caută cutia aceia. - Ce ?
Asta o să dureze ceva vreme.
Dar nu este mort.
Dacă e să mă întrebaţi pe mine, am face bine să luăm loc la masă.
Mi-e foame, nu am mai mâncat de ceva vreme.
Hei, asta este a mea !
O primeşti înapoi când ne ajuţi să ne găsim prietenul.
Este a mea şi o vreau acum !
Weaver !
Opreşte-te !
Este atât de absorbită şi eu vreau să se oprească.
Nu mai ţipa ! Oameni buni !
- Hei, hei... - Îmi pare rău !
Weaver...
Şi să rămâi acolo !
Era cât pe ce să-mi provoace o indigestie.
Şi acum este vremea pentru o mică gustare.
Ce mai aşteptăm ?
Unii oaspeţi nu au nici un fel de maniere.
Weaver, am rămas doar tu şi cu mine.
Numai eu...
Presupun că tu nu vrei nimic de mâncare, nu-i aşa ?
Nu îmi vine să cred că m-ai încuiat afară !
Asta a fost casa mea !
Suntem pe moarte ! Mi-ai promis, mi-ai promis !
Nu vreau să fie aşa.
Nu am nevoie de copiii ăia nepoliticoşi.
Deschide poarta, să terminăm cu asta.
Bine...
A meritat să fac o încercare.
O să mă întorc cu toate lucrurile.
- Bună ! - Hei !
Te pot ajuta ?
Cât de multe îţi mai aminteşti când ai stat în cuşca aceia ?
Totul...
Arată-mi şi mie.
Nu pot vedea prea multe cu asta.
Da, aşa...
O foloseam...
Asta este...
Bine, bine...
Poţi să recunoşti...
- Asta... - Aici se vorbeşte despre copac.
Şi despre oamenii elementelor.
- Oamenii elementelor ? - Elementalişti.
Aşa este.
Şi asta de aici...
Asta de aici este bestia
Nu înţeleg asta, tu poţi ?
Acesta este un phoenix,
care îl urmăreşte,
un unicorn şi...
Un phaeton ?
- Ce este un phaeton ? - Am văzut monstrul.
Uite cât de bine le stă împreună.
Da, sunt drăguţi.
Crezi că el o place ?
Crezi că a mai stat în apropierea unei fete până acum ?
Da...
- Nu poţi rămâne aici. - De ce ?
Pare să fie în siguranţă.
Nimeni nu este în siguranţă.
Poate numai elementaliştii.
Dar ai văzut şi tu, ne-am rătăcit.
- Paznicul de la răscrucea de drumuri... - Oglinda de Obsidian.
A spus ceva despre Regatul Întunericului.
- Hei ! - Oh, hei...
Cu cine vorbeşti ?
Cu nimeni.
Încercam să-mi dau seama ce avem de făcut.
Am putea încerca să ne întoarcem la răscrucea de drumuri.
Să vedem cum putem ajunge acasă.
Caitlin şi eu vreau asta, dar toate astea par atât de...
Înspăimântătoare.
- Şi doctorul Rawson... - Zoe !
Doctorul Rawson a murit.
Aşa este, îmi pare rău.
Sunt atât de obosită.
Poate să vină şi Javier ?
Aşa deci ?
Chestia asta are să ne ajute să o găsim pe vrăjitoare ?
Nu...
Nu tocmai.
Atunci cum o să ne ajute asta ?
Din câte am putut să ne dăm seama, a existat un grup de oameni...
Şi ei...
- Erau pe moarte. - De ce ?
Din cauza unei boli sau aşa ceva.
Nu scrie nimic acolo despre vreun punct slab al vrăjitoarei.
Grozav !
- Deci suntem terminaţi ? - Oh, nu !
- De-a lungul secolelor vrăjitoarea... - Hei, ce scria acolo ?
Da, ai dreptate, noi suntem de neoprit.
O altă făptură cu patru picioare umbla printre copaci.
- Avem o problemă. - Repede, să mergem acolo.
Bine, ce este asta ?
Uite, sunt chestiile acelea.
Ce scârbos !
Oameni buni, să mergem.
Sst...
Suntem terminaţi.
Nicăieri în pădurea asta nu suntem în siguranţă.
O să murim aici.
- Zoe ! - Trebuie să o salvăm.
Continuă, continua tot aşa.
- Lasă întunericul să te cuprindă. - Dar eu urăsc întunericul.
- Cu cine vorbeşte ? - Sigur că da !
Este destul de întuneric.
- Nu este un loc real. - Nimeni nu a spus că este.
Ce faci ? Trebuie să o ajutăm.
Nu pot să o ajut.
Nu ai remarcat până acum cât de nefolositor sunt ?
Aş fi fost primul care moare, dacă nu mă obligai să fug.
Sunt doar o povară.
- Owen ! - Lasă-I să plece.
Aşa putem trece dincolo. Trebuie să renunţăm.
Eu nu înţeleg.
Nu îţi face griji, Javier. Aşa a fost menit să se întâmple.
- Unde mergeţi ? - Spre partea întunecată.
Nu înţeleg. Poate să-mi spună şi mie cineva despre ce este vorba ?
Dar nu înţeleg !
Oameni buni !
Unde eşti ?
Unde sunt ceilalţi ?
Sunt aici...
Pot să-ţi arăt şi ţie.
Hei, asta nu este prea rău.
- Ce ? - Să ai încredere în oameni.
Să vorbeşti cu oamenii.
Vino înăuntru.
Ai avut dreptate.
Am văzut asta în pădure.
Eşti mereu atât de deştept.
Dar totul a fost adevărat.
Răspunde-mi, unde eşti ?
De ce eşti atât de supărată ?
Este cel mai bun lucru din viaţă.
Totul e minunat aici.
Ce s-a întâmplat ?
Pare că ai pierdut ceva.
Adică, uită-te la ceilalţi.
Mereu ca nişte super staruri, mereu atât de inteligenţi.
Kaylee e mereu cu un pas în faţă.
Şi Zoe...
Zoe este drăguţă.
Dar tu nu eşti.
Şi eu aş putea să fiu drăguţă, aş putea să fiu deşteaptă, nu ai de unde să ştii.
Eşti destul de drăguţă.
Dar pari tristă.
Asta este adevărul.
Nu !
Nu te împotrivi !
Pare că toată lumea se lupta.
Tu trebuie să rămâi deoparte.
Am spus nu !
Javier !
Îmi pare rău !
Javier...
Mă poţi auzi ?
Ştiu că ai fost acolo.
Cât timp a trecut ?
Şasesprezece ani !
Şi tot nu ai ajuns acasă.
A spus că ai fost acolo.
Cine a spus ?
Tatăl meu.
Uită-te la mine !
Ai reuşit.
Eşti bine.
Este din cauza oglinzilor.
Încearcă să ne atragă înăuntru.
Totul este o minciună.
Asemeni unei capcane. Trebuie să-i ajutăm pe ceilalţi.
Bine...
Ce s-a întâmplat ?
Nu poţi să vorbeşti ?
Despre cum te simţi ?
Asta numai dacă poţi desena imaginile acelea mici şi prosteşti.
Ce s-a întâmplat cu ea ?
Nu mai ştie cum să vorbească.
Ţine-o bine !
Caitlin !
- Îţi mulţumesc. - Haide !
Ce s-a întâmplat ?
Owen !
Javier...
Unde este Zoe ?
Ce ne facem ? Cum o scoatem de acolo ?
- Trebuie să mergem după ea. - Şi dacă rămânem prinşi înăuntru ?
Nu avem de ales.
Zoe !
Zoe...
Zoe.
Unde suntem ?
Nu ar tebui să fiu aici.
Durează atât de mult...
Dar pare că au trecut doar câteva ore.
Nu, nu, nu, te rog !
Te rog...
- Nu face asta. - Nu am să o fac.
Nu am să o fac. Este în regulă.
Mamă...
Era însărcinată cu mine când...
Avea pofta de căpşuni, aşa că...
În fiecare zi după şcoala eram împreună...
Făceam tot felul de lucruri.
Cum era ?
Eu...
- Probabil eşti mândră de asta. - Nu.
Nu.
Eu nu sunt o eroină.
Eroii fac ceea ce trebuie.
Nu am venit acasă în acea zi după şcoală...
Se presupune că trebuia să fac la fel ca în oricare altă zi, dar...
În ziua aceia nu am putut.
Ar fi trebuit să mă întorc de ore bune.
Zoe...
- Îmi pare rău... - A durat atât de mult timp.
Îmi pare rău, îmi pare atât de rău !
Nu cunosc răspunsurile la toate întrebările, dar Zoe...
Eşti o eroină.
Şi eroii mai fac uneori şi greşeli.
Am dat greş...
M-am simţit obosită...
Nu îţi face asta.
Eşecul înseamnă să renunţi.
Eşecul înseamnă să nu încerci din nou.
Asta nu este locul potrivit.
Nu !
E un loc unde lucrurile sunt întunecate.
Departe de locurile obişnuite.
Este vremea să mergem.
Asta nu schimbă lucrurile.
Oameni buni, cred că este timpul să plecăm de aici.
Hei, eu...
Hei !
- Te simţi bine ? - Taci din gură şi îmbrăţişează-mă.
Oameni buni, am reuşit să trecem dincolo.
- Sunteţi gata să continuăm ? - Da, haide să tăbăcim nişte funduri.
Probabil că cineva trebuie să se ude pe picioare.
- Oameni buni ! - Oh, asta nu este în regulă.
- Grăbeşte-te ! - Haideţi !
Este la fel că acolo la zid, e nevoie de noi toţi.
- Nu se poate ! - Nu se poate...
Chestia asta este cutia ?
- Taci din gură, Javier ! - Zoe, te simţi bine ?
- Poate că am uitat ceva. - Poate că am uitat ceva...
Aţi văzut asta ?
E o umbră în jurul ei.
Stai aşa...
- Poţi să o vezi ? - Pe cine să văd ?
Doamne, chestiile alea nu pot să tacă din gură ?
- Nu le spune asta. - Hei !
Tăceţi din gura !
Doctore Rawson !
Arăta complet schimbată.
- E în regulă, ea este vrăjitoarea. - Ce ?
- Sigur că da ! - Stai aşa...
- Credeam că vrăjitorul e bărbat. - Tu ştiai asta ?
Am văzut-o pe doctor Rawson lângă bătrânul acela
şi mi-a cerut să o ajut aşa că...
Şi tu ai spus da ?
Zoe crede orbeşte în orice i se spune.
Bătrânul şi vrăjitoarea voiau amândoi lucrurile acelea, aşa că...
Am crezut că a prins-o şi am încercat să-mi dau seama ce să fac...
Dar el nu este aici.
Ce păcat !
A ajutat ultimul grup să iasă afară din cutie.
Tu ne-ai adus aici ?
Am încercat să strâng un grup de cinci elementalişti de ani de zile.
Care să poată deschide toate porţile care mă ţineau departe de Copacul Cunoaşterii.
Singura bariera rămasă a fost deschisă.
De unde ai ştiut că are să fie la muzeu ?
- Pentru că eu am pus-o acolo. - Tu ai pus-o aici ?
Eşti responsabilă pentru întreaga ta viaţă, Kaylee.
Nu ţi s-a părut ciudat că familia ta a primit o slujbă tocmai în Australia ?
Tatăl de mult pierdut al lui Javier care l-a condus aici.
Familia lui Owen a fost obligată să se mute.
Nu îmi vine să cred !
Haide, Zoe !
Chiar credeai că cancerul a făcut asta ?
Sau bătrâneţea ?
Eu ştiu cum e să pierzi pe cineva iubit.
Nu da vina pe mine pentru asta.
Am vrut doar să-mi salvez oamenii.
Şi acum ce facem ?
Sunt ultima rămasa dintre oamenii mei.
Aşa treabă mea este mult mai uşoară.
Cum ai putut să-mi faci una ca asta ?
- A fost mama mea ! - Pentru că aveam nevoie de tine aici.
Imaginează-ţi ce altceva sunt capabilă să fac.
- Mai ai banii aceia ? - Da !
Ce ai de gând să faci ?
Opreşte-te !
Du-te înapoi ! Nu face asta !
Să mergem !
Daţi-i drumul !
Nu !
Oh Doamne, aţi văzut lupta aceia ?
Acum ce facem ?
- Oh Doamne, iarăşi chestia asta ? - Nu vreau să mor !
- Trebuia să ne spui de vrăjitoare. - Ştiu...
Îmi părea rău, ea mi-a spus...
Are secole de experienţă în manipularea oamenilor.
Nu ai avut nici o şansă.
- Să luăm fiecare problemă pe rând. - Bine, ce facem acum ?
- Nu ştiu. - Bestia o caută pe doctor Rawson.
Are să vină să o ucidă.
Sigur că da, este doar un copil.
- Ce ? - Bestia...
Este doar un copil.
Toată lumea să stea în spatele meu.
- Dacă faci asta înseamnă ceva ? - Sst...
Funcţionează !
Stai aşa, ce este asta ?
Ce este asta ?
E rănit ?
Este în regulă. Este în regulă, am să te ajut.
- Nu merge. - Ba da !
Funcţionează !
Haide !
Zoe !
Se simte bine ?
Respiră...
Asta este mult mai dificil de scos dintr-o cutie.
Ce facem acum ?
Doctorul Rawson nu voia să distrugă copacul.
El o proteja pe ea. Acum doarme ca un copil.
Orice am face trebuie să o facem repede.
Kaylee, ai văzut cum a procedat Zoe ?
Asta nu are să funcţioneze.
Nu ai avut o zi prea bună, nu-i aşa, doctore ?
Am să supravieţuiesc. Mulţumesc că aţi avut grijă de Bestie.
Acum daţi-mi lucrurile mele.
Şi dacă refuzam ?
Am să vă ucid şi am să le iau singură.
O să descoperiţi curând câtă răutate se ascunde în această ecuaţie.
Nu o să renunţăm !
Nu ! Opreşte-te !
- Încetează ! - Caitlin !
De parcă ar fi avut vreunul dintre voi o şansă !
Ce ne facem ?
Ce sperai că o să se întâmple ?
Ţine-I !
Lasă-i pe ei în pace !
Mulţumesc pentru asta.
Şi pentru asta !
Zoe, nu ! Ce ne facem ?
Ce mai faci, Marduk ?
O zi bună şi ţie.
- Totul este aranjat acum. - Sigur că da.
- Arăţi... - Puternică ?
Plină de viaţă ?
Coruptă...
Copiii sunt împreună...
- Cum ar putea o soră să uite asta ? - Sora ?
Da, este sora mea.
Îmi pare rău că nu am livrat ceea ce ţi-am promis.
Şi îmi pare rău că ţi-ai pierdut minţile.
Nu dai nici doi bani pe asta.
Am străbătut lumea desfăcând ceea ce tu ai făcut.
Am dărâmat templul de la Machu Pichu, am distrus Bibliotecă din Atlantida.
Totul s-a terminat !
O să iau ceea ce este al meu.
Şi am să folosesc puterea copacilor ca să refac lumea asta stricată.
Chiar aşa ?
Îmi pare rău.
Pare că mai exista o problemă.
Şi nu ai avut vreme să o rezolvi de multă vreme.
Ca să faci aşa ceva...
Va trebui literalmente să treci prin mine.
Bine !
Nu !
Nu pot !
De ce nu funcţionează ?
Zoe...
Este perfect în ordine.
Acum e vremea mea.
Nu, nu se poate !
De ce nu te pot salva ?
De ce nu îi pot salva pe oamenii care sunt importanţi ?
Trebuie doar să fii îndeajuns de puternică
ca să laşi...
Că lucrurile vechi să dispară.
Ele nu dispar niciodată cu adevărat.
Viaţa şi moartea sunt interconectate.
Zoe, ţine minte...
Un copac este suma tuturor celorlalţi copaci.
Nu...
Nu !
Este destul !
Copila mea, dă-mi chestiile acelea din copac.
Dă-mi ceea ce mi-ai promis.
Acum !
Totul este cu susul în jos, este inutil.
Tot sistemul este distrus.
Ce faci ?
Am să las să dispară vechile lucruri.
Aşteaptă !
Ce ai făcut ?
Puterea copacului şi tot restul are să fie distrus.
Nu este adevărat.
Trebuie să-I laşi să plece.
Mă întreb, oare ce ai putea tu să ştii despre toate astea ?
Ştiu ce înseamnă durerea.
Şi dacă încerci să iei ceea ce ai pierdut ai să mori şi tu.
Am să iau ceea ce mi-a fost promis.
Nu !
Zoe, te simţi bine ?
Ce ai făcut ?
A distrus copacul, asta nu înseamnă că totul are să moară ?
Veniţi aici, ajutaţi-mă !
Ce facem ?
Lasă-I să plece. Copacul este pe moarte.
Dar trebuie să o luăm de la capăt.
Acum începe.
Dar copacul a fost distrus.
Toţi copacii sunt un singur copac.
Oameni buni !
Nu mai respiră.
Caitlin, grăbeşte-te !
- Ai ceva bun ? - Destul de bun.
Mi-am pregătit singura prânzul.
Ce noroc, pe al meu mi l-a făcut tata.
Chiar nu ştie să gătească.
Cum a fost prima zi ?
Bine, la fel, aşa cred.
Am uitat...
Cum este să salvezi lumea şi toate chestiile alea.
Nu mai spune !
Poţi încă să...
Bine...
Nu am destul timp să mă uit la toate, dar când am...
- Zoe, pot să citesc orice. - Ce ?
Orice, în orice limbă.
Nu ştiu ce să spun...
Orice s-a întâmplat la muzeul acela
este acum o parte din noi.
Tu poţi să faci chestiile acelea ciudate cu pământul şi vindecarea.
Eu citesc despre lucruri şi alte chestii eterice.
Nu ştiu ce înseamnă asta.
Nici eu...
Dar am de gând să aflu.
Şi sunt sigură că şi ceilalţi
au să vrea să fie alături de noi.
Deci, ce sugerezi ?
Să petrecem mă mult timp împreună.
Cu toate puterile astea pe care le avem...
Poate mergem şi la un film.
- La un film ? - Da !
Mă simt plictisită.
Şi singură...
lar tu eşti cumva grozavă.
Mulţumesc.
Bine, momentul adevărului...
- Haide... - Nu arată prea apetisant.
- Serios ? - Mult noroc cu chestia aia.
- Miroase ! - Nu !
- Vrei să guşti ? - Nu...
Suavier !
Suavier...
Owen, cina este gata !
Vin imediat, mama.
SFÂRŞIT
"LEGENDA CELOR CINCI"
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania