Lumea s-a schimbat.
O simt în tremurul apei...
În freamătul pământului...
În miresmele aduse de vânt.
Multe din cele ce au fost odinioară s-au pierdut.
Cei care şi-ar fi putut aminti, sunt duşi de mult.
STĂPÂNUL INELELOR
Totul a început cu făurirea Inelelor.
Trei le-au fost date elfilor...
Nemuritorii elfi, cele mai înţelepte şi mai frumoase dintre făpturi.
Şapte, seniorilor gnomilor,
meşteri în sfredelitul munţilor şi iscusiţi făurari.
Iar alte nouă inele le-au fost dăruite oamenilor,
care, mai mult decât oricine, îşi doresc putere.
Căci în aceste Inele fuseseră ferecate
puterea şi dorinţa de a stăpâni celelalte seminţii.
Dar toţi au fost înşelaţi, căci a mai fost făurit un inel...
Pe tărâmul Mordor-ului, în pântecele Muntelui de Foc,
Sauron, Seniorul Întunericului, a făurit în mare taină Inelul Suprem,
care să le stăpânească pe toate celelalte.
În acest inel şi-a pus toată cruzimea,
ura şi dorinţa de a supune tot ce e viu.
Un inel care să le stăpânească pe toate celelalte.
Pe rând,
teritoriile Pământului-de-Mijloc au căzut pradă puterii Inelului.
Dar câteva i-au rezistat.
O ultimă alianţă a oamenilor şi a elfilor
s-a împotrivit oştirilor din Mordor
şi s-a luptat pentru libertatea Pământului-de-Mijloc,
pe povârnişurile Muntelui de Foc.
SupRip by Driv3r www.titrări.ro
Victoria era aproape.
Dar nimeni nu se putea împotrivi puterii Inelului.
În acea clipă,
când orice speranţă părea pierdută,
Isildur, fiul regelui, a ridicat sabia tatălui său.
Sauron, duşmanul popoarelor libere ale Pământului-de-Mijloc, a fost învins.
Inelul a ajuns la Isildur,
care a avut atunci şansa unică de a distruge Răul pe vecie.
Dar inimile oamenilor sunt o pradă uşoară.
Şi Inelul Puterii are propria lui voinţă.
L-a trădat pe Isildur...
aducându-i moartea.
Iar lucruri ce n-ar fi trebuit în veci uitate s-au pierdut în neant.
Istoria a devenit legendă,
legenda a devenit mit.
Şi, timp de 2 500 de ani, Inelul a dispărut dintre cele ştiute.
Până când, profitând de şansă,
a ademenit un nou purtător.
Nepreţuitul meu!
Inelul a ajuns la fiinţa numită Gollum,
care l-a dus în adâncurile Munţilor Pâcloşi.
Şi acolo l-a mistuit Inelul.
A venit la mine. E al meu! Dragostea mea! E al meu!
Nepreţuitul meu.
Datorită Inelului, Gollum a avut parte de o viaţă nefiresc de lungă.
Timp de 500 de ani, Inelul i-a înveninat mintea.
Şi, în tenebrele grotei lui Gollum, a aşteptat...
Întunericul s-a furişat iarăşi peste păduri.
A crescut zvonul despre Umbra de la Răsărit
şi şoaptele înfiorate despre o teamă fără de nume.
Iar Inelul Puterii a înţeles atunci
că vremea lui sosise din nou.
L-a părăsit pe Gollum.
Dar s-a întâmplat atunci ceva ce nici Inelul nu prevăzuse.
A fost găsit de cea de pe urmă fiinţă imaginabilă.
Ce e asta?
De un hobbit. Bilbo Baggins, din Comitat.
Un inel.
Pierdut!
Nepreţuitul meu s-a pierdut!
Căci va sosi curând timpul
când hobbiţii vor hotărî soarta tuturor.
În a 22-a zi a lui septembrie,
în anul 1400,
după calendarul Comitatului.
Bag End, Bagshot Row, Hobbiton, Westfarthing...
Comitatul,
Pământul-de-Mijloc.
Al treilea ev al acestei lumi.
FRĂŢIA INELULUI
Într-acolo şi din nou înapoi:
Povestea unui hobbit.
De Bilbo Baggins.
Aşadar,
de unde să încep?
Ah, da.
"În ce-i priveşte
pe hobbiţi."
Hobbiţii au locuit şi au cultivat pământul în cele patru colţuri ale Comitatului
timp de multe sute de ani
bucuroşi să ignore şi să fie ignoraţi la rândul lor
de lumea celor mari.
Pământul-de-Mijloc fiind plin de nenumărate creaturi ciudate,
hobbiţilor li se părea puţin important
faptul că nu erau recunoscuţi ca războinici iscusiţi,
nici ca foarte înţelepţi.
Frodo! E cineva la uşă.
De fapt, unii au remarcat
că singura pasiune adevărată a hobbiţilor era pentru mâncare.
O observaţie oarecum nedreaptă
dat fiind că noi avem un interes deosebit şi pentru băutură
şi pentru fumatul pipei.
Dar cel mai mult ne place
pacea şi liniştea
şi bunătatea, pământul proaspăt arat.
Tuturor hobbiţilor le plac lucrurile care cresc.
Într-adevăr, altora li se poate părea ciudat.
Dar în ziua de azi mi s-a dovedit fără umbră de îndoială:
nu e nimic rău în a sărbători viaţa simplă.
Frodo, uşa!
Of, of. Unde e băiatul ăsta?
Frodo!
De la uşă, de unde a început,
Şi trebuie să-l urmez, dacă pot,
Drumul e nesfârşit
De la uşă de unde a început
Departe drumul a ajuns
Şi grăbit de-acolo curge...
Ai întârziat!
Un vrăjitor nu întârzie niciodată, Frodo Baggins!
Nici prea devreme nu ajunge.
Ajunge exact când îşi pune în gând să ajungă.
Cât mă bucur să te revăd, Gandalf!
Doar nu-ţi închipuiai că o să lipsesc de la aniversarea unchiului Bilbo?
Ce mai face pungaşul ăla bătrân?
Am auzit că va fi o petrecere de un fast deosebit.
Doar îl ştii pe Bilbo... A pus tot Comitatul pe jar.
Asta ar trebui să-i facă plăcere.
Jumătate din Comitat a fost invitat.
Şi ceilalţi vin oricum.
Şi astfel decurge viaţa în Comitat,
aşa cum a decurs şi în Evul trecut,
plin de mici întâmplări, cu schimbări încete.
Dacă sunt schimbări.
Căci lucrurile sunt făcute să dureze în Comitat
trecând de la o generaţie la alta.
Dintotdeauna Baggins a locuit sub Deal
în Bag End.
Şi aşa va fi mereu.
Sincer să fiu, Bilbo mi s-a părut cam ciudat în ultima vreme.
Adică, mai mult decât de obicei.
A început să se încuie la el în odaie.
Petrece ore întregi cercetând hărţi vechi când crede că nu mă uit.
Unde s-a dus?
Pregăteşte ceva.
Foarte bine atunci. Păstrează-ţi secretele.
Poftim?
Dar ştiu că ai ceva de a face cu asta.
Asta-i bună!
Înainte să apari tu, cei din neamul Baggins erau tare liniştiţi.
Într-adevăr.
N-au avut nicio aventură, n-au făcut nimic neaşteptat.
Dacă e vorba de povestea cu dragonul, să ştii că n-am avut mare amestec.
N-am făcut decât să-i dau unchiului tău un mic brânci pe uşă afară.
Să ştii că aici eşti socotit de toţi cel ce tulbură liniştea.
Nu zău?
Gandalf!
Artificii, Gandalf!
- Gandalf! - Artificii, Gandalf!
Gandalf?
- Mă bucur că te-ai întors. - Şi eu, băiete dragă.
Şi eu...
Nu, mulţumesc! Nu mai vrem musafiri, colindători sau rude!
Dar prieteni vechi?
Gandalf?
- Bilbo Baggins... - Dragul meu Gandalf!
Mă bucur să te văd. 111 ani! Cine şi-ar fi închipuit?
N-ai îmbătrânit nici măcar cu o zi!
Intră! Intră!
Fii binevenit!
Oh, aşa.
Ceai? Sau poate ceva mai tare?
Mai am câteva sticle din "Podgoriile vechi". E din 1296.
Un an foarte bun. Vinul ăsta e aproape la fel de bătrân ca mine.
A fost făcut de tatăl meu. Ce-ai zice să desfundăm una?
Un ceai e de-ajuns, mulţumesc.
Te aşteptam săptămâna trecută.
Nu că ar conta. Eşti liber să vii şi să pleci după voia ta. Ca întotdeauna.
M-ai luat pe nepregătite. N-avem decât pui rece şi castraveţi muraţi.
Mai e şi nişte brânză. Nu, asta nu merge.
Avem gem de zmeură, tartă de mere...
Nu prea avem desert. Oh, nu, avem ceva.
Tocmai am găsit nişte pandişpan.
Aş putea să fac nişte ouă, dacă...
- Un ceai e de-ajuns, mulţumesc. - Bine.
- Te superi dacă eu mănânc? - Nicidecum.
Bilbo Baggins!
Nu sunt acasă!
Familia Sackville-Baggins.
- Ştiu că eşti acolo! - Vin pentru casă.
Nu m-au iertat niciodată că am trăit atât de mult.
Trebuie să mă descotorosesc de afurisitele astea de rude
care nu-mi dau o clipă de pace!
Vreau să văd din nou munţii. Munţii, Gandalf!
Apoi să găsesc un locşor tihnit, unde să-mi pot isprăvi cartea. Oh, ceaiul.
- Ai de gând să-ţi pui în aplicare planul? - Da, da. Totul e gata.
Am făcut toate pregătirile.
Mulţumesc.
Frodo bănuieşte ceva.
Fireşte! Doar e un Baggins, nu vreun netot de Hardbottle.
O să-i spui, nu-i aşa?
- Da, da... - Ţine foarte mult la tine.
Ştiu.
Probabil că ar veni cu mine, dacă i-aş cere-o.
În adâncul sufletului, Frodo iubeşte încă tare mult Comitatul.
Pădurile, câmpurile... Pâraiele...
Sunt bătrân, Gandalf.
Ştiu că n-o arăt, dar inima mea începe să simtă asta.
Mă simt... subţire.
Ca untul întins pe o felie prea mare de pâine.
Am nevoie de o vacanţă. Una foarte lungă.
Şi nu cred că mă voi mai întoarce.
De fapt, nici nu am de gând.
"Bătrânul Toby", cea mai straşnică frunză din Meleagul de la Miazăzi!
Gandalf, vechiul meu prieten, va fi o noapte de pomină!
Salutare, salutare.
Bolger grăsanul!
Mă bucur să vă văd. Bine aţi venit!
Hai, Sam! Invit-o pe Rosie la dans!
- Mă duc să-mi mai iau o bere. - Ba nu te duci deloc.
Du-te!
Şi iată-mă acolo, în mâinile celor trei troli monstruoşi,
Şi se sfătuiau între ei
despre cum o să ne gătească.
Dacă să ne pună la frigare sau mai bine să ne facă piftie.
Şi atâta s-au tot certat, încât, în cele din urmă,
întâia rază de soare s-a iţit pe deasupra ramurilor.
Şi i-a prefăcut pe toţi în stane de piatră!
Repede!
Uite cum se ridică!
Nu, pe cea mare!
Dnă Bracegirdle, mă bucur să vă văd. Bine aţi venit.
Sunt copiii dv.?
Dumnezeule, ce productivitate!
Bilbo?
Familia Sackville-Baggins!
Repede, ascunde-te!
Mersi, băiete.
Eşti băiat bun, Frodo.
Sunt foarte egoist.
Da, sunt. Foarte egoist.
Nu ştiu de ce te-am luat după ce ţi-au murit părinţii
dar sigur n-a fost din milă.
Cred că a fost pentru că,
dintre toţi cunoscuţii mei,
tu erai singurul Baggins care a dat dovadă de spirit.
Bilbo, ai fost la berăria lui Gaffer?
Nu.
Adică ba da, dar nu asta contează.
Ce contează, Frodo,
e că vei fi bine.
- Gata! - Trebuia s-o înfigi în pământ!
- Este înfiptă în pământ. - Ţine-o!
A fost ideea ta!
Bilbo.
Bilbo, ai grijă la dragon!
N-a mai fost niciun dragon pe-aici de vreo mie de ani.
- A fost nemaipomenit. - Hai să mai luăm una.
Meriadoc Brandybuck şi Peregrin Took...
Trebuia să-mi închipui.
Discursul, Bilbo!
Discursul!
Dragii mei Bagginşi şi Boffini,
Tookşi şi Brandybuckşi,
Grubbi, Chubbi, Hornbloweri,
...Bolgerşi...
...Bracegirdleşi...
- ...şi Proudfooţi. - Proudfiţi!
Azi împlinesc 111 ani!
La mulţi ani!
Dar 111 ani sunt prea puţini când trăieşti
printre nişte hobbiţi atât de grozavi şi de admirabili.
Pe jumătate nu vă cunosc nici pe jumătate din cât mi-aş dori
şi ţin la jumătate dintre voi doar pe jumătate din cât aţi merita.
Am treburi de terminat.
Am amânat asta mult prea mult...
Cu părere de rău vă anunţ că acesta este sfârşitul.
Voi pleca acum.
Rămâneţi cu bine!
Adio!
Îţi închipui, probabil, că ai făcut o chestie tare isteaţă.
Zău, Gandalf! Nu le-ai văzut mutrele?
Existe multe inele magice, dar niciunul n-ar trebui folosit nechibzuit!
A fost doar o mică distracţie!
Dar probabil că ai dreptate, ca întotdeauna.
- O să ai grijă de Frodo, nu-i aşa? - N-o să-l scap din ochi.
De câte ori mă voi putea lipsi de ei.
- Îi las totul. - Cum rămâne cu inelul?
- I-l laşi şi pe el? - Da, da...
E într-un plic acolo, deasupra şemineului.
Nu, stai...
E aici, în buzunarul meu.
Nu e... Nu-i aşa că e ciudat?
Dar, la urma urmei... De ce nu?
- De ce nu l-aş păstra? - Trebuie să laşi aici inelul, Bilbo.
E chiar aşa de greu?
Nu...
Şi da.
Nu-mi vine să mă despart de el.
E al meu! Eu l-am găsit! A venit la mine!
- Nu e cazul să te înfurii. - E numai din vina ta!
E al meu.
Şi numai al meu.
- Nepreţuitul meu. - Nepreţuit?
A mai fost denumit astfel, dar nu de către tine.
Ce te priveşte pe tine ce fac cu lucrurile mele?
Cred că inelul a fost al tău îndeajuns de mult.
- Îl vrei pentru tine! - Bilbo Baggins!
Nu mă confunda cu vreun scamator de bâlci!
Nu urmăresc să te jefuiesc.
Încerc să te ajut.
Ţi-am fost prieten în toţi aceşti mulţi ani.
Ai încredere în mine, aşa cum ai mai avut. Desparte-te de el.
Ai dreptate, Gandalf.
Inelul trebuie să fie al lui Frodo.
E târziu. Drumul e lung.
Da, a venit timpul.
Bilbo, inelul e încă în buzunarul tău.
M-am gândit cum să-mi închei cartea:
"Şi a trăit mulţi ani fericiţi, până la sfârşitul zilelor".
Sunt sigur că aşa va fi, prieten drag.
Rămas-bun, Gandalf!
Cu bine, dragă Bilbo!
De la uşă începe drumul
Până când ne vom întâlni din nou...
E al meu. Îmi aparţine.
Nepreţuitul meu!
Ghicitori în întuneric...
Bilbo!
Nepreţuitul meu!
Nepreţuit...
A plecat, nu-i aşa?
A vorbit atât de mult despre plecare, încât nu mai credeam că o s-o facă.
Gandalf?
Inelul lui Bilbo! S-a dus să stea la elfi.
Ţi-a lăsat Bag End.
Împreună cu toate bunurile lui.
Inelul e al tău acum.
- Pune-l undeva deoparte. - Unde te duci?
- Am treburi. - Ce treburi?
- Întrebări. Întrebări care cer răspuns. - De abia ai sosit.
Nu înţeleg.
Nici eu.
Ţine-l bine ascuns. Ţine-l la loc sigur.
Comitat!
Baggins!
"Anul 3434 al Celui de-al Doilea Ev.
Hronicul domniei lui Isildur, Înaltul rege din Gondor,
şi povestea Inelului Puterii, istorisită chiar de rege."
"A venit la mine. Inelul Suveran. El va fi simbolul domniei mele.
Şi urmaşii mei vor avea soarta pecetluită de el
căci nu voi risca nicicând să fac vreun rău Inelului.
E nepreţuit pentru mine,
deşi l-am dobândit cu preţul unei mari suferinţe.
Însemnele de pe el încep să pălească.
Literele, ca de flacără cândva, aproape au dispărut.
A rămas misterul pe care doar focul îl mai poate desluşi acum."
Comitat.
Baggins...
Aici nu e niciun Baggins. Toţi sunt de fel din Hobbiton.
Într-acolo.
Să-mi oblojesc inima şi durerea să-mi alin
Poate să plouă, vântul să bată
Dar va rămâne
Cale lungă
Dulce e sunetul ploii curgând
Şi izvorul ce curge la vale
Mai bună decât ploaia şi decât izvorul
E o halbă de bere
Un individ ciudat a trecut prin Comitat.
Gnomi şi alţii mai puţin plăcuţi.
Mocneşte războiul.
Muntele e plin de goblini.
Poveşti de adormit copiii, asta este.
Începi să vorbeşti ca bătrânul Bilbo Baggins. Nebun mai era!
Tânărul domn Frodo, e nebunul.
Şi se mândreşte cu asta.
- Noroc, Gaffer. - Noroc.
Nu ne priveşte pe noi ce se întâmplă dincolo de hotare.
Nu vă băgaţi nasul unde nu vă fierbe oala, să nu daţi de necaz.
- Noapte bună, oameni buni. - Noapte bună.
Noapte bună, scumpă zână a berii bălaie.
Ai grijă cui îi vorbeşti dulce.
Nu-ţi face griji, Sam. Rosie recunoaşte un idiot atunci când îl vede.
Sigur?
- Noapte bună, Sam. - Noapte bună, domnu' Frodo.
E ascuns cum se cuvine? E la loc sigur?
Ce faci?!
Întinde mâna, Frodo!
E rece.
Ce vezi?
Vezi ceva?
Nimic.
Nu e nimic.
Stai...
Sunt nişte înscrisuri.
Par litere elfice. Nu le pot citi.
Puţini sunt cei ce pot.
Însemnele sunt în limba din Mordor, pe care nu o voi rosti aici.
Mordor!
În limba obişnuită ar suna cam aşa:
"Un inel care pe toate să le-adune, să le găsească,
Un inel care pe toate să le aducă
şi să le lege în întuneric."
Acesta este Inelul
făurit de Seniorul Întunericului Sauron în inima Muntelui de Foc.
Cel pe care Isildur l-a luat chiar de pe mâna lui Sauron.
Şi pe care apoi l-a găsit Bilbo... În grota lui Gollum.
Timp de 60 de ani, Inelul a rămas în păstrarea lui Bilbo
dându-i ani lungi de viaţă, făcându-l să nu cunoască bătrâneţea.
Dar lucrurile s-au schimbat acum. În Mordor, Răul scoate capul din nou.
Inelul s-a trezit la viaţă.
A auzit chemarea stăpânului său.
Dar a fost nimicit! Sauron a fost nimicit!
Nu, Frodo.
Duhul lui Sauron a supravieţuit.
Forţa lui îşi trage seva din puterea Inelului, iar acesta a dăinuit.
Sauron s-a întors.
Orcii lui sunt tot mai numeroşi.
Fortăreaţa lui de la Barad-dur e reconstruită în Mordor.
Lui Sauron îi mai trebuie doar acest Inel
pentru a aduce iar tenebrele peste toate meleagurile.
Şi îl caută.
Îl caută fără răgaz. Toate gândurile lui sunt îndreptate spre el.
Căci, mai presus de orice,
Inelul jinduieşte să se întoarcă în mâna stăpânului său.
Inelul şi Seniorul Întunericului sunt unul şi acelaşi.
Frodo...
nu trebuie să-l găsească niciodată.
Bine.
Îl punem deoparte. Îl ţinem ascuns. Nu mai vorbim despre el.
Nimeni altcineva nu ştie că e aici, nu-i aşa?
Nu-i aşa, Gandalf?
Mai ştia cineva că Bilbo avea Inelul.
L-am căutat pretutindeni pe acel Gollum.
Dar duşmanul l-a găsit primul.
Nu ştiu cât l-au torturat,
dar, printre urlete şi vorbe fără şir, au desluşit două cuvinte...
Comitat!
Baggins!
Comitat.
Baggins. Asta i-ar conduce aici!
Cine e acolo?
Ia-l, Gandalf!
- Ia-l! - Nu.
- Trebuie! - Nu mi-l poţi oferi!
- Ţi-l dau ţie! - Nu mă ispiti, Frodo!
Nu cutez să-l iau nici măcar pentru a-l ţine în păstrare.
Înţelege, Frodo...
L-aş putea folosi din dorinţa curată de a face bine.
Dar, prin mine, ar căpăta puteri prea mari şi prea cumplite
şi pentru a fi imaginate.
- Dar nu poate rămâne în Comitat! - Nu.
Nu poate rămâne aici.
Ce trebuie să fac?
- Să pleci. Şi cât mai repede. - Unde să mă duc?
Departe de Comitat. În satul Bree.
Bree...
- Dar tu? - O să te aştept
la hanul "Poneiul în două picioare".
- Acolo Inelul va fi în siguranţă? - Nu ştiu, Frodo.
Nu am niciun răspuns.
Trebuie să mă întâlnesc cu comandantul ordinului meu.
E înţelept şi puternic. Ai încredere, Frodo.
El va şti ce trebuie făcut.
Va trebui să laşi în urmă numele de Baggins.
N-ai fi în siguranţă purtându-l dincolo de hotarele Comitatului.
Călătoreşte numai ziua. Şi stai departe de drumuri umblate!
Pot străbate Comitatul de-a curmezişul destul de uşor.
Dragul meu Frodo... Hobbiţii sunt, cu adevărat, nişte fiinţe uluitoare.
Poţi învăţa tot ce trebuie să ştii despre ei într-o lună.
Cu toate astea, după o sută de ani, încă te pot lua prin surprindere.
Lasă-te în jos.
Mărturiseşte tot, Sam Gamgee! Trăgeai cu urechea?
Nu trăgeam cu nicio ureche. Serios. Tăiam iarba de sub fereastră.
E cam târziu să aranjezi straturile de flori!
- Am auzit voci... - Ce ai auzit? Vorbeşte!
Nimic important.
Adică, am auzit multe despre un inel,
un Senior al Întunericului şi sfârşitul lumii.
Vă rog, domnu' Gandalf, nu-mi faceţi rău!
Nu mă preschimbaţi în ceva nefiresc!
Nu?
Poate n-o s-o fac.
M-am gândit la ceva mult mai potrivit pentru tine.
Hai, Sam! Ţine pasul!
Fiţi cu băgare de seamă amândoi!
Duşmanul are multe iscoade în slujba lui: păsări, animale...
Este în siguranţă?
Să nu-l pui în deget niciodată,
căci iscoadele lui Sauron vor fi atrase de puterea lui.
Nu uita: Inelul încearcă să ajungă înapoi la stăpânul lui.
Vrea să fie găsit.
Asta e!
Ce să fie?
Încă un pas şi voi fi mai departe de casă decât am fost vreodată.
Haide, Sam.
Aminteşte-ţi vorbele lui Bilbo:
- "E treabă primejdioasă..." - "Să ieşi pe uşă.
Ajungi să mergi pe drum şi, dacă nu eşti atent,
nu se ştie unde te vor purta picioarele."
Sam...
Elfi de pădure.
Se duc în portul din spatele Turnurilor albe.
Spre Raiul sur.
Părăsesc Pământul-de-Mijloc.
Pentru a nu se mai întoarce niciodată.
Nu ştiu de ce,
mă întristează.
Oriunde m-aş întinde mă înţeapă o rădăcină în spate.
Închide ochii
şi imaginează-ţi că suntem în pat
pe saltea moale şi perne de fulgi.
Nu merge, domnu' Frodo.
Nu o să pot niciodată să dorm aici.
Nici eu, Sam.
Fumuri se înalţă deasupra Muntelui de Foc.
E deja târziu,
iar Gandalf cel Sur vine la Isengard,
să-mi ceară sfat.
Căci pentru asta ai venit, nu-i aşa?
- Vechiul meu prieten... - Saruman...
- Eşti sigur? - N-am nicio îndoială.
Deci Inelul Puterii a fost găsit!
În toţi aceşti ani, a fost în Comitat.
- Chiar sub nasul meu! - Dar tu nu ai ştiut să vezi.
Dragostea ta pentru jumătăţile de fiinţă ţi-a înceţoşat minţile.
Dar avem timp destul să ne împotrivim lui Sauron, dacă ne mişcăm iute.
Timp?
Cât timp crezi că mai avem?
Sauron şi-a recăpătat mare parte din forţele de pe vremuri.
Încă nu poate prinde formă,
dar duhul lui nu şi-a pierdut nimic din putere.
Prizonier în fortăreaţa lui, Stăpânul din Mordor vede tot.
Privirea lui străpunge norii, umbra, pământul şi carnea.
Ştii despre ce vorbesc, Gandalf.
Un Ochi imens, lipsit de gene, înconjurat de flăcări.
Ochiul lui Sauron...
Adună în preajma lui tot ce e malefic.
În curând va fi adunat o armată destul de mare
ca să atace Pământul-de-Mijloc.
Ştii tu asta?
De unde?
Am văzut.
Globul de cristal e o unealtă periculoasă, Saruman.
De ce?
De ce ne-am teme să-l folosim?
Nu se ştie unde sunt pietrele atotvăzătoare care s-au pierdut.
Nu putem şti cine mai priveşte.
E mai târziu decât ţi-ai fi închipuit.
Oştirea lui Sauron s-a pus deja în mişcare.
- Cei Nouă au părăsit Minas Morgul. - Cei Nouă?
Au trecut Râul Isen în ajunul verii,
deghizaţi în călăreţi în negru.
- Au ajuns în Comitat? - Vor găsi Inelul.
- Şi-l vor ucide pe cel ce îl poartă. - Frodo!
Chiar ai crezut că un hobbit poate înfrunta voinţa lui Sauron?
Nu există niciunul capabil de aşa ceva.
În faţa puterilor Mordor-ului nu poate exista victorie.
Trebuie să ne alăturăm lui, Gandalf.
Trebuie să ne alăturăm lui Sauron.
Aşa ar fi înţelept, prietene.
Spune-mi...
...prietene...
Când a renunţat Saruman cel Înţelept la judecată şi a ales sminteala?
Ţi-am oferit şansa să mă ajuţi de bunăvoie,
...dar ai ales calea durerii!
Domnu' Frodo?
Frodo? Frodo!
- Credeam că v-am pierdut. - Ce tot spui acolo?
- Gandalf mi-a spus ceva. - Ce ţi-a spus?
"Nu cumva să-l pierzi, Sam Gamgee!" Şi n-am de gând să păţesc asta.
Nici n-am ieşit din Comitat. Ce ar putea să se întâmple?
- Frodo! Merry, e Frodo Baggins. - Bună.
Dă-te jos de pe el.
Haide, Frodo.
Ce înseamnă toate astea?
- Ai dat iama în recolta lui Maggot! - Da.
Vino înapoi!
Ieşiţi din lanul meu.
Vezi tu pe naiba dacă te prind!
Nu înţeleg de ce e aşa de furios. Sunt doar nişte morcovi.
Şi câteva verze. Şi sacii de cartofi pe care i-am furat săptămâna trecută.
- Şi ciupercile de săptămâna cealaltă. - Da, Pippin. Vreau să spun...
că exagerează.
Fugiţi!
A fost cât pe-aci!
Cred că mi-am rupt ceva.
Să ai încredere într-un Brandybuck şi-un Took!
Ce e? Era doar o scurtătură.
Scurtătură către ce?
Ciuperci!
E a mea!
E frumoasă, Merry.
Uite una frumoasă, Sam!
Cred că ar trebui să ieşim de pe drum.
Ieşiţi de pe drum! Repede!
Linişte!
Ce a fost asta?
Vezi ceva?
Nimic.
Ce se întâmplă?
Călăreţul negru căuta ceva. Sau pe cineva...
Frodo?
Jos!
Trebuie să ies din Comitat.
Eu şi Sam trebuie să ajungem la Bree.
Bine.
Bucklebury Ferry! Veniţi cu mine!
Fugiţi!
Pe aici! După mine!
Fugiţi!
Dezleagă funia, Sam!
Frodo!
Fugi, Frodo!
- Fugi! - Grăbeşte-te!
- Frodo! - Repede!
- Hai! Mai repede! - Sari!
Cât e până la cea mai apropiată trecătoare?
Podul Brandywine. 20 de mile.
Haideţi!
Ce vreţi?
Mergem la "Poneiul în două picioare".
Hobbiţi! Şi încă patru!
Şi în plus, după vorbă, veniţi din Comitat. Ce vă aduce la Bree?
Vrem să stăm la han. Treaba noastră ne priveşte.
Desigur, tinere domn. N-am vrut să vă supăr.
Dar trebuie să pun întrebări, după lăsarea întunericului.
Se-aude zvon că ar umbla pe-aici nişte străini ciudaţi.
Nu poţi fi niciodată prea precaut.
La o parte! Uită-te pe unde mergi!
Scuzaţi-mă...
Bună seara, jupânaşilor. Cu ce vă pot fi de folos?
Dacă doriţi, avem camere pentru hobbiţi foarte plăcute. Domnule...
Mă bucur să pot oferi cele trebuitoare celor mici, domnule...?
Underhill. Mă numesc Underhill.
- Underhill, da. - Suntem prieteni cu Gandalf cel Sur.
- Îi poţi spune că am sosit? - Gandalf?
Gandalf.
Oh, da...
Îmi amintesc. Un tip în vârstă.
Cu barbă sură, pălărie ascuţită.
Nu l-am mai văzut de şase luni.
Acum ce facem?
O să vină, Sam.
La o parte din calea mea!
- Ce e asta? - Asta, prietene, se numeşte halbă.
Se vinde la halbă?
- Mă duc să iau una. - Ai băut deja o jumătate!
Tipul ăla nu face altceva decât să se holbeze la tine, de când am venit.
Scuzaţi-mă...
Omul acela din colţ. Cine e?
Unul dintre Pribegi, oamenii aceia primejdioşi ce străbat sălbăticiile.
Nu-i ştiu numele adevărat, dar pe aici este cunoscut drept Pas Mare.
Pas Mare...
Baggins...
Baggins? Sigur că ştiu un Baggins!
E chiar acolo. Frodo Baggins.
E vărul meu. Văr primar din partea mamei
şi văr de-al doilea...
- Pippin! - Uşurel...
Nu te poţi ascunde...
Te văd.
Nu există viaţă în neant.
Doar...
moarte.
Ai atras prea multă atenţie asupra ta, "domnule Underhill".
Ce doreşti?
Mai multă prudenţă. Ceea ce duci cu tine nu e un fleac.
- Nu duc nimic. - Desigur.
Şi eu pot evita să fiu văzut, dar să dispari cu totul e un talent rar.
- Cine eşti? - Te temi?
Da.
Nici pe departe cât ar trebui. Ştiu ce e pe urmele tale.
Dă-i drumul sau o să ai de-a face cu mine, lunganule!
Eşti tare îndrăzneţ, pentru un hobbit. Dar asta nu o să te scape.
Nu îl mai poţi aştepta pe vrăjitor, Frodo. Ei se apropie.
Ce sunt?
Au fost cândva oameni. Mari regi ai oamenilor.
Apoi Sauron cel viclean le-a dat nouă inele ale puterii.
Orbiţi de lăcomie, ei le-au luat fără să stea pe gânduri.
Apoi Întunericul i-a acaparat, unul câte unul.
Acum sunt sclavii puterii lui.
Ei sunt Nazguli. Duhurile Inelului... Nici vii, nici morţi.
Încontinuu simt
prezenţa Inelului
atraşi de puterea Alesului. Nu vor înceta niciodată să te urmărească.
- Unde ne duci? - În Ţinutul Pustietăţii.
De unde ştim că Pas Mare ăsta e un prieten al lui Gandalf?
Cred că un servitor al duşmanului ar arăta mai bine
- ...şi ar mirosi mai urât. - Miroase destul de urât.
Nu avem de ales. Trebuie să ne încredem în el.
- Dar unde ne duce? - La Rivendell, stăpâne Gamgee.
- La casa lui Elrond. - Ai auzit? Rivendell.
Mergem să vedem elfi.
- Domnilor, nu ne oprim până la noapte. - Şi micul dejun?
- L-ai luat deja. - Da, o dată.
Dar al doilea mic dejun?
Nu cred că a auzit de al doilea mic dejun, Pip.
Dar de gustarea de la 11?
De prânz, de ceaiul de după-amiază, de cină şi cina târzie?
- De ele ştie, nu-i aşa? - Eu nu mi-aş pune mari speranţe.
Pippin!
Ce mănâncă când nu au hobbit?
Cine e?
Femeia despre care cânţi.
E domniţa din Lúthien.
Domniţa-elf care şi-a dăruit dragostea lui Beren, un muritor.
Ce s-a întâmplat cu ea?
A murit.
Dormi, Frodo.
Puterile Isengard-ului aşteaptă porunca ta,
...Sauron, Senior al Pământului.
Făureşte-mi o armată demnă de Mordor.
Care sunt ordinele Mordor-ului, Stăpâne? Ce porunceşte Ochiul?
Avem multă treabă.
Copacii sunt viguroşi, Stăpâne. Au rădăcini adânci.
Doborâţi-i pe toţi!
Aici a fost cândva marele turn de pază al lui Amon Sul.
Rămânem aici peste noapte.
Astea sunt pentru voi. Ţineţi-le tot timpul aproape.
Mă duc să arunc o privire primprejur.
Staţi aici!
Roşia mea a plesnit.
Îmi dai nişte costiţă?
Vrei o roşie, Sam?
- Ce faceţi?! - Roşii, cârnaţi, costiţă prăjită.
- Ţi-am păstrat şi ţie. - Stingeţi focul, nesăbuiţilor!
Îmi place! Cenuşă pe roşia mea!
Fugiţi!
Înapoi, demoni!
Frodo!
Sam...
Pas Mare!
Ajută-l!
A fost înjunghiat cu un pumnal Morgul.
Nu am ştiinţă să tămăduiesc aşa ceva. Are nevoie de leacurile elfilor.
Repede!
Mai e drum de şase zile până la Rivendell! N-o să reziste atâta!
Fii tare, Frodo!
Gandalf!
Uite, Frodo. Sunt trolii domnului Bilbo.
Domnu' Frodo? E tot mai rece!
O să moară?
O să treacă în Tărâmul Umbrelor. O să devină o nălucă, asemenea lor.
- Se apropie! - Sam, ştii cum arată athelas?
- Athelas? - Frunza-regelui.
E o iarbă de leac.
Ar putea să încetinească efectul otrăvii. Grăbeşte-te!
Ce e asta? Un Pribeag luat prin surprindere?
Frodo.
Sunt Arwen. Am venit să vă ajut.
Ascultă-mi glasul... Întoarce-te spre Lumină...
Cine e?
Frodo.
- E o elfă. - Se stinge...
N-o să mai reziste mult.
Trebuie să-l ducem la tatăl meu.
- Vă caut de două zile. - Unde îl duci?
Sunt cinci Nazguli în spatele tău. Unde sunt ceilalţi cinci, nu ştiu.
Rămâi cu hobbiţii. O să vă trimit cai.
Eu sunt mai rapidă. Îl iau eu.
E primejdie mare pe drum.
Ce spun?
Dacă reuşesc să trec râul, puterea poporului meu îl va apăra.
Nu mi-e teamă de ei.
Arwen, du-l cât poţi de repede. Şi nu privi înapoi!
Ce faci?! Nazgulii sunt încă acolo!
Lasă-l pe jumătate-de-om!
Dacă îl vreţi, veniţi să-l luaţi!
Nu. Nu!
Nu, Frodo!
Nu renunţa, Frodo! Nu acum!
Puterea ce mi s-a dat
să i se transmită lui.
Cruţă-l.
Salvează-l.
- Unde sunt? - Eşti în casa lui Elrond.
Şi e ora zece, în dimineaţa zilei de 24 octombrie,
dacă vrei să ştii cu adevărat.
- Gandalf! - Da, sunt aici.
Iar tu eşti norocos că te afli tot aici.
Câteva ceasuri să mai fi trecut
şi n-am mai fi putut face nimic pentru tine.
Dar ai tărie în tine, nu glumă, dragul meu hobbit.
Ce s-a întâmplat, Gandalf?
- De ce n-ai venit? - Îmi pare rău, Frodo.
Am fost reţinut.
Prietenia lui Saruman nu e lucru de care să poţi scăpa lesne.
O mişcare greşită cheamă o alta.
S-a sfârşit!
Supune-te puterii Inelului sau vei fi distrus!
Nu este decât un Stăpân al Inelelor.
O singură fiinţă îl poate supune vrerii sale.
Şi acest Stăpân nu-şi împarte puterea cu nimeni.
Aşadar, ai ales moartea!
Gandalf? Ce este?
Nimic, Frodo...
Frodo!
- Sam! - Ce binecuvântare! Te-ai trezit!
Sam aproape că nu s-a clintit de la căpătâiul tău.
Am fost tare îngrijoraţi. Nu-i aşa, domnu' Gandalf?
Slăvite fie harurile lui Elrond! Începi să te pui pe picioare.
Bine ai venit la Rivendell, Frodo Baggins!
- Bilbo! - Salutare, Frodo, flăcăule!
Bilbo.
"Într-acolo şi din nou înapoi:
Povestea unui hobbit", de Bilbo Baggins...
- E minunat. - Am vrut să mă întorc,
să hoinăresc pe cărările din Mirkwood...
...să vizitez Lake-town...
să mai văd o dată Muntele singuratic.
Dar îmi pare că, într-un târziu, bătrâneţea m-a ajuns din urmă.
Îmi lipseşte Comitatul...
Mi-am petrecut copilăria prefăcându-mă că mă aflu altundeva.
Plecat cu tine, în vreuna din aventurile tale.
Dar propria mea aventură s-a dovedit a fi cu totul altfel...
Eu nu sunt ca tine, Bilbo.
Băiatul meu drag!
- Ce am uitat oare? - Ţi-ai şi strâns lucrurile?
- Nu strică să fii gata de drum. - Dar voiai să-i vezi pe elfi!
- Mai mult decât orice. - I-am văzut.
Doar că...
Am făcut ceea ce voia Gandalf, nu?
Am adus Inelul tocmai aici, la Rivendell. Mă gândeam că,
acum că te-ai mai întremat, o s-o luăm din loc. Spre casă.
Ai dreptate, Sam.
Am făcut ceea ce trebuia să facem.
Inelul va fi în siguranţă aici, în Rivendell.
Sunt gata s-o pornesc spre casă.
Încep să-i revină puterile.
Rana aceea nu se va vindeca deplin niciodată.
O va avea tot restul vieţii.
A adus Inelul cale atât de lungă!
A dovedit o cutezanţă ieşită din comun, pentru un hobbit.
A fost o povară pe care n-ar fi trebuit nicicând s-o poarte.
Nu-i mai putem cere nimic lui Frodo.
Duşmanul se pune în mişcare.
La Răsărit, Sauron îşi adună oştirile.
Vrea să cucerească Rivendell.
Şi Saruman, din câte spui, ne-a trădat.
Aliaţii noştri sunt tot mai puţini.
Trădarea lui merge mai departe decât ai tu ştiinţă.
Saruman a încrucişat orci cu goblini. Creează o armată în Isengard.
O armată care se poate deplasa pe lumina, şi străbate rapid distanţe mari.
Saruman vine să ia Inelul.
Puterea elfilor nu-i poate sta împotrivă.
Nu ne putem lupta deodată cu Mordor-ul şi cu Isengard-ul!
Gandalf... Inelul nu poate rămâne aici.
Acest pericol ameninţă tot Pământul-de-Mijloc.
Ei trebuie să decidă cum îi vor pune capăt.
Vremea elfilor a trecut. Poporul meu părăseşte aceste meleaguri.
Spre cine vă veţi îndrepta, după plecarea noastră? Spre gnomi?
Ei visează numai bogăţii. Nu le pasă defel de necazurile altora.
În oameni trebuie să ne punem acum speranţele.
În oameni?
Oamenii sunt slabi. Seminţia lor s-a vlăguit.
Sângele Numenor-ului s-a risipit,
iar mândria şi onoarea lui au fost uitate.
Din cauza oamenilor a dăinuit Inelul!
Am fost acolo, Gandalf.
Am fost acolo, acum trei mii de ani...
Când Isildur a luat Inelul.
Am fost de faţă în ziua în care puterea oamenilor a dat greş.
Repede, Isildur! După mine!
L-am dus pe Isildur în inima Muntelui de Foc,
acolo unde fusese făurit Inelul, singurul loc unde putea fi distrus.
Aruncă-l în flăcări!
- Distruge-l! - Nu.
Isildur!
S-ar fi putut sfârşi atunci, dar Răului i s-a îngăduit să trăiască.
Isildur a păstrat Inelul. Stirpea regală s-a stins.
Nu mai există vigoare în lumea oamenilor.
- Nu sunt uniţi, n-au un conducător. - Există un om care i-ar putea uni.
Cineva care ar putea revendica tronul din Gondor.
A renunţat la drumul acesta acum foarte mult timp.
A ales calea pribegiei.
Nu eşti Elf.
Oamenii de la Miazăzi sunt bine veniţi.
- Cine eşti? - Un prieten al lui Gandalf cel Sur.
Însemnă că ne aflăm aici în acelaşi scop,
prietene.
Frânturile lui Narsil...
Spada care a tăiat degetul pe care Sauron purta Inelul.
E încă ascuţită!
Dar nu e nimic altceva decât o moştenire ciobită.
De ce te temi de trecut?
Nu eşti Isildur, doar moştenitorul lui.
Nu eşti legat de destinul lui.
Prin venele mele curge acelaşi sânge.
Aceeaşi slăbiciune...
Va veni vremea ta.
Vei avea de înfruntat acelaşi demon. Dar tu îl vei înfrânge.
Umbra nu s-a întins până aici.
N-a pus stăpânire pe tine... Nici pe mine.
Îţi aminteşti prima noastră întâlnire?
Credeam că am adormit şi m-am rătăcit într-un vis.
Au trecut mulţi ani de atunci.
Nu aveai grijile pe care le ai acum.
Îţi aminteşti ce ţi-am spus?
Ai spus că îţi legi soarta de a mea,
renunţând la nemurirea poporului tău.
Şi îmi respect cuvântul. Prefer să trăiesc o viaţă alături de tine,
şi să înfrunt toate Evurile acestei lumi singură.
Aleg viaţa de muritor.
- Nu mi-l poţi da mie! - Eu singură decid cui i-l dau.
La fel ca şi inima mea.
Străini de pe meleaguri îndepărtate, prieteni vechi...
Aţi fost chemaţi aici pentru a riposta la ameninţarea din Mordor.
Pământul-de-Mijloc e la un pas de a fi nimicit. Nimeni nu-l poate scăpa.
Trebuie să vă uniţi sau veţi pieri.
Soarta tuturor seminţiilor e legată de acest blestem.
Arată-ne Inelul, Frodo!
Aşadar, e adevărat!
Într-un vis
am văzut cerul Răsăritului întunecându-se
dar la Apus se zărea o lumină slabă.
O voce se tânguia:
"Osânda ta e aproape.
Năpasta lui Isildur e aici."
Năpasta lui Isildur.
Boromir!
Nicio voce n-a mai rostit cuvintele acelei limbi aici, în Imladris.
Nu caut iertarea ta, Stăpâne Elrond...
căci graiul negru al Mordor-ului
încă mai poate fi auzit
în toate ungherele Apusului!
Inelul este în totalitate diavolesc.
E un dar.
Un dar din partea duşmanilor din Mordor. De ce să nu-l folosim?
Vreme îndelungată, tatăl meu, Majordomul Gondorului...
a ţinut armata Mordor-ului sub control. Cu sângele oamenilor noştri
sunt păstrate în siguranţă pământurile voastre.
Daţi-i Gondorului arma vrăjmaşului! Lăsaţi-ne s-o folosim împotriva lui!
Nu-l puteţi folosi în folosul vostru. Nimeni dintre noi nu poate.
Inelul ascultă doar de vrerea lui Sauron. Nu are niciun alt stăpân.
Ce ştie un Pribeag despre astfel de lucruri?
Nu este un Pribeag oarecare!
Acesta este Aragorn, fiul lui Arathorn.
Îi datorezi supunere.
Aragorn...
El e urmaşul lui Isildur?
Şi urmaş la tronul Gondor-ului.
Ia loc, Legolas.
Gondor-ul nu are rege.
Gondor n-are nevoie de rege.
Aragorn are dreptate. Nu putem folosi Inelul.
Există o singură scăpare.
Inelul trebuie distrus.
Ce mai aşteptăm, atunci?
Gimli, fiu al lui Glóin, Inelul nu poate fi distrus
de niciun obiect făurit de mâinile noastre.
Inelul s-a născut în văpăile Muntelui de Foc.
Doar acolo poate fi distrus.
Trebuie dus în inima Mordor-ului
şi aruncat înapoi în flăcările Hăului, de unde a ieşit odinioară.
Unul dintre voi trebuie să facă asta.
Nu poţi intra pur şi simplu în Mordor.
Porţile lui negre ca noaptea nu sunt păzite doar de orci.
Acolo, Răul nu doarme niciodată.
Ochiul cel Mare veghează mereu cu străşnicie.
E un ţinut arid, pustiit, ciuruit de focuri şi acoperit de cenuşă şi praf.
Însuşi aerul pe care îl respiri e un fum veninos.
Nici cu zece mii de oameni nu poţi pătrunde acolo. E o nebunie!
N-ai auzit ce a spus Seniorul Elrond? Inelul trebuie distrus.
Şi îţi imaginezi cumva că tu eşti cel care-l va distruge.
Dacă dăm greş, ce se va întâmpla când Sauron va pune iar mâna pe Inel?
Mai bine mor decât să văd Inelul în mâinile unui elf!
Nimeni nu are încredere în elfi!
Nu înţelegi? În timp ce voi vă certaţi puterile lui Sauron cresc!
Nimeni nu va putea scăpa de ea! Veţi fi cu toţii nimiciţi!
Îl duc eu.
Duc eu Inelul în Mordor.
Deşi...
Nu ştiu drumul până acolo.
O să te ajut să duci povara asta, Frodo Baggins,
atâta timp cât îţi este dat s-o duci.
Dacă viaţa sau moartea mea îţi pot fi sprijin, voi fi alături de tine.
Te poţi bizui pe sabia mea.
Şi pe arcul meu!
Şi pe securea mea!
Soarta noastră, a tuturor, e în mâinile tale, micuţule.
Dacă aceasta este, într-adevăr, vrerea acestui Sfat,
Gondor-ul o va duce la îndeplinire.
Domnu' Frodo nu pleacă fără mine!
Nu-i cu putinţă să fiţi despărţiţi,
nici măcar când e chemat la un sfat tainic la care tu n-ai fost poftit.
Venim şi noi!
Va trebui să ne legaţi ca să ne împiedicaţi s-o facem!
Aveţi nevoie de fiinţe inteligente pentru acest soi de... misie...
Căutare.
Lucru.
Atunci, tu n-ai ce căuta acolo, Pip.
Nouă tovarăşi...
Aşa să fie!
Voi veţi fi Frăţia Inelului!
Grozav!
Unde mergem?
Voia să-şi protejeze copilul...
credea că în Rivendell vei fi în siguranţă.
În inima ei, mama ta a ştiut că vei fi hăituit toată viaţa.
Că nu vei scăpa niciodată de soartă.
Priceperea elfilor poate reface sabia regilor
dar numai tu vei avea puterea s-o mânuieşti.
Nu vreau această putere.
N-am vrut-o niciodată.
Eşti ultimul din acea seminţie. Nu mai e nimeni altul.
Vechea mea sabie! Sting.
Ia-o!
- E atât de uşoară! - Da. E făcută de fierarii elfilor.
Tăişul ei capătă o strălucire azurie când sunt orci prin preajmă.
În astfel de vremuri, băiete drag, trebuie să ai mare grijă.
Uite un lucruşor tare frumos.
Mithril!
E uşor ca un fulg şi dur ca solzii dragonilor.
Să te ajut să ţi-o pui. Haide!
Vechiul meu inel!
Mi-ar plăcea foarte mult
să-l mai ţin o dată în mână.
Îmi pare rău că am adus năpasta asta asupra ta, băiete.
Îmi pare rău că trebuie să duci povara asta.
Îmi pare rău pentru tot...
Purtătorul Inelului îşi începe călătoria spre Muntele de Foc.
Voi, cei care călătoriţi cu el
nu sunteţi obligaţi să mergeţi mai departe decât vă îndeamnă voinţa.
Rămas bun. Nu vă abateţi de la calea voastră.
Binecuvântarea elfilor, a oamenilor
şi a celor liberi să fie cu voi.
Frăţia îl aşteaptă pe Purtătorul Inelului.
Mordor, Gandalf, e la stânga sau la dreapta?
La stânga.
O s-o ţinem aşa, mergând spre Apus de Munţii Pâcloşi, timp de 40 de zile.
Dacă norocul e de partea noastră, vom mai prinde deschis Pasul Rohan.
De acolo, o vom coti spre Soare-Răsare, către Mordor.
Doi, unu, cinci. Bine! Foarte bine.
- Mişcă-ţi picioarele! - Bravo, Pip!
- Mulţumesc. - Mai repede!
Dacă întreabă cineva care e părerea mea, deşi nimeni nu va întreba,
eu zic că am ales drumul cel lung.
Gandalf, putem traversa munţii prin Minele din Moria.
Vărul meu Balin ne va primi împărăteşte.
Gimli, n-aş lua drumul Moriei decât dacă n-aş avea nicio altă cale.
Îmi pare rău!
Prinde-l!
- În numele Comitatului! - Ţine-l, Merry!
Domnilor, de ajuns.
Mi-ai prins mâna!
- Ce e aia? - E doar un fuior de nor.
Se mişcă repede.
Împotriva vântului.
- Crebaini din Ţara Negurilor! - Ascundeţi-vă!
- Repede! - La adăpost!
Iscoadele lui Saruman.
Drumul spre Miazăzi e plin de iscoade.
Va trebui să ne îndreptăm spre Trecătoarea din Caradhras.
Frodo!
Boromir!
Ce soartă stranie... Să îndurăm atâta teamă şi îndoieli,
din pricina unui lucruşor atât de mic.
Atât de mărunt...
Boromir!
Dă-i Inelul lui Frodo!
Cum doreşti.
Mie nu-mi pasă.
Aşadar, Gandalf, încerci să-i duci peste Caradhras.
Şi, dacă şi încercarea asta va da greş, unde te vei duce?
Dacă muntele te înfrânge
te vei aventura pe un drum mai periculos?
Se aude o voce înfricoşătoare.
E Saruman!
Încearcă să dărâme muntele! Gandalf, trebuie să ne întoarcem!
Nu!
Trebuie să părăsim muntele!
Îndreptaţi-vă spre Pasul Rohan, şi apucaţi-o pe drumul de vest spre oraş!
Pasul ăsta ne duce prea aproape de Isengard!
Dacă nu putem trece peste munte, s-o luăm pe dedesubt.
Să traversăm prin Minele din Moria.
Moria... Te temi să intri în minele acelea.
Gnomii au săpat acolo cu prea mare lăcomie şi prea în afund.
Ştii ce au trezit în adâncurile din Khazad-dum:
Umbre şi foc.
Să hotărască Purtătorul Inelului.
Nu putem sta aici!
Ăsta va fi sfârşitul hobbiţilor.
Frodo?
O vom lua prin mine.
Aşa să fie!
Frodo, fie-ţi milă de un bătrân.
Cum îţi e umărul?
- Mai bine decât înainte. - Şi inelul?
Îi simţi puterea crescând, nu-i aşa?
Şi eu o simt. Trebuie să ai grijă acum.
Vei atrage răul din afara Frăţiei.
Şi, mi-e teamă că şi dinăuntrul ei.
- În cine să am încredere, atunci? - Trebuie să ai încredere în tine.
Ai încredere în puterile tale.
- Ce vrei să spui? - Sunt multe puteri pe lume
pentru bine şi pentru rău.
Unele sunt mai mari decât mine.
Şi încă nu mi-am încercat forţele cu unele din ele.
Zidurile
Moriei.
Uşile pitice sunt invizibile când sunt închise.
Da, Gimli, propriii lor stăpâni nu le pot găsi dacă secretele lor sunt uitate.
De ce nu mă miră?
Să vedem...
Ithildin... Reflectă doar lumina stelelor şi a lunii.
Scrie, "Uşile lui Durin, Senior al Moriei.
- Rosteşte, prietene, şi intră." - Ce crezi că înseamnă asta?
E simplu. Dacă eşti prieten, rosteşti parola şi porţile se deschid.
Nu s-a întâmplat nimic.
Cândva ştiam toate vrăjile în toate limbile elfilor,
oamenilor şi orcilor.
Atunci, ce o să faci?
Loveşte-ţi capul de aceste uşi, Peregrin Took!
Şi dacă asta nu le zdrobeşte,
şi dacă îmi daţi pace cu întrebările fără rost
o să încerc să găsesc cuvintele magice.
O mină nu e un loc potrivit pentru un ponei.
Nici chiar pentru unul atât de curajos ca Bill.
Cu bine, Bill!
Du-te, Bill! Hai, pleacă!
Nu-ţi face griji, Sam. Ştie drumul înapoi spre casă.
Nu tulbura apa!
Nu are niciun rost!
E o ghicitoare!
Rosteşte "prietene" şi intră.
Cum se spune "prieten" în limba elfilor?
Mellon.
În curând, stăpâne elf, vei cunoaşte faimoasa ospitalitate a gnomilor.
Focuri vii, râuri de bere şi hălci de carne friptă!
Acesta, prietene, e căminul vărului meu Balin.
Şi o numesc mină.
O mină!
Asta nu e mină, e un cavou.
Nu...
Nu!
Goblini...
S-o luăm spre Pasul Rohan. Nu trebuia să venim aici în ruptul capului!
Ieşiţi de aici! Afară!
- Frodo! - Ajutor!
Pas Mare!
- Ajutor! - Dă-te jos de pe el!
Aragorn!
Frodo!
În mină!
- Legolas! - În grotă!
Fugiţi!
Acum nu mai avem de ales.
Trebuie să înfruntăm bezna groasă a Moriei.
Fiţi cu mare băgare de seamă!
Există lucruri mai vechi şi mai cumplite decât orcii,
în străfundurile pământului.
Nu faceţi zgomot! E drum de patru zile până dincolo de munte.
Să sperăm că prezenţa noastră va trece nebăgată în seamă.
Bogăţiile Moriei nu au fost aurul
şi giuvaerele,
ci mithrilul.
Bilbo avea o cămaşă de inele de mithril pe care i-a dat-o Thorin.
- Oh, ce dar frumos. - Da.
Nu i-am spus niciodată,
dar valoarea ei depăşea valoarea Comitatului.
Pippin!
Nu-mi amintesc de locul ăsta.
- Ne-am rătăcit? - Nu.
- Ba cred că da. - Gandalf meditează.
- Merry? - Ce e?
Mi-e foame.
E ceva acolo, jos!
E Gollum.
- Gollum? - Ne urmăreşte de trei zile.
- A scăpat din carcerele Barad-dur-ului? - A scăpat
sau i s-a dat drumul.
Acum Inelul l-a adus aici.
Nu va scăpa în veci de nevoia disperată de a-l avea.
Urăşte şi iubeşte Inelul aşa cum se urăşte şi se iubeşte pe sine.
Povestea vieţii lui Sméagol e tristă.
Da, Sméagol îl chema odată. Înainte să-l găsească Inelul.
Înainte să-i ia minţile.
Mare păcat că Bilbo nu s-a îndurat să-l omoare!
Îndurat?
Îndurarea a fost cea care i-a oprit mâna.
Mulţi dintre cei vii merită moartea. Unii morţi merită viaţa.
Le poţi da tu viaţa, Frodo?
Nu te grăbi să împarţi judecata sau moartea.
Nici cei mai înţelepţi dintre înţelepţi nu pot prevedea totul.
Inima îmi spune că Gollum mai are încă de jucat un rol, bun sau rău,
înainte ca totul să se termine.
Îndurarea lui Bilbo s-ar putea să-şi lase urma pe destinele multora.
Aş fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns niciodată la mine
şi nimic din toate astea să nu se fi întâmplat!
La fel îşi doresc toţi cei ce trăiesc vremuri ca acestea.
Dar nu le stă lor în putere să hotărască.
Tot ce putem hotărî e ce să facem cu timpul care ni s-a dat.
Există multe alte forţe care nu dorm, în afară de cea a Răului.
Lui Bilbo i-a fost menit să găsească Inelul.
Ceea ce ar însemna că şi ţie ţi-a fost menit să-l ai.
Şi ăsta e un gând încurajator.
Pe acolo!
- Şi-a amintit! - Nu.
Dar de aici vine un aer mai puţin puturos.
Dacă ai dubii, Meriadoc, ia-te întotdeauna după ce-ţi spune nasul.
Risc să fac un strop de lumină.
Priviţi
împărăţia măreaţă şi oraşul gnomilor din Dwarrowdelf.
Nu oricui îi e dat să vadă asemenea privelişte, cu siguranţă.
Gimli!
Nu!
Oh, nu.
Nu.
"Aici odihneşte Balin...
...fiu al lui Fundin...
...Senior al Moriei."
Aşadar, a murit...
E aşa cum m-am temut.
Trebuie să plecăm. Nu putem zăbovi aici!
"Au pus stăpânire pe pod şi pe cea de-a doua sală.
Am pus drugii pe porţi, dar asta nu-i va stăvili pentru mult timp.
Pământul se cutremură.
Tobe...
Tobe în adâncuri.
Nu putem ieşi de aici.
O umbră se mişcă în întuneric.
Nu putem ieşi de aici.
Vin..."
Took, neghiobule!
Data viitoare, aruncă-te tu şi scuteşte-ne de prostia ta!
Frodo!
Orci!
Înapoi! Staţi lângă Gandalf!
Au un trol-de-peşteră cu ei.
Lăsaţi-i să vină!
În Moria mai e un gnom căruia încă îi bate inima în piept!
Încep să mă obişnuiesc cu treaba asta.
Frodo!
Aragorn!
Frodo!
Oh, nu.
Trăieşte!
Sunt teafăr. N-am păţit nimic.
Credeam că te-a ucis!
Lovitura aia ar fi răpus şi un mistreţ!
Hobbitul ăsta poate mai mult decât dă impresia.
Mithril!
Eşti plin de surprize, dle Baggins.
Către podul din Khazad-dum!
Pe aici!
De data asta ce arătare mai e?
Un Balrog...
Un demon din vremurile de demult.
Acest duşman vă depăşeşte pe toţi.
Fugiţi!
Repede!
Gandalf.
Arată-le drumul, Aragorn!
Podul e aproape.
Fă cum ţi-am spus! Săbiile nu sunt de niciun folos aici.
Gandalf!
Merry! Pippin!
Sam!
Nimeni nu aruncă pe sus un gnom!
Nu de barbă!
Uşurel...
Ţine-te bine!
Ţine-ţi echilibrul!
Apleacă-te în faţă!
Uşurel...
Hai!
Acum!
Peste pod!
Fugiţi!
Nu poţi trece!
Gandalf!
Sunt slujitorul Focului Tainic, mânuitorul văpăii din Anor.
Focul întunecat nu te va ajuta, văpaie din Udun!
Întoarce-te înapoi în Umbră!
Nu vei trece!
- Nu! - Gandalf!
Fugiţi, nebunilor!
Nu!
Aragorn!
Legolas, ridică-i!
Fie-ţi milă, lasă-i o clipă!
Până la căderea nopţii, munţii ăştia vor colcăi de orci.
Trebuie să ajungem în pădurea Lothlórien.
Hai, Boromir! Legolas, Gimli, ridicaţi-i!
Sus, Sam!
Frodo?
Frodo!
Nu vă depărtaţi, hobbiţilor!
Se spune că în pădurea asta trăieşte o mare vrăjitoare.
O vrăjitoare elfă...
cu puteri teribile.
Oricine o priveşte cade pradă vrăjilor ei.
Frodo!
Şi nu mai e văzut niciodată.
Venirea ta aici e ca o prevestire a pieirii.
Aduci aici mare primejdie, Purtător al Inelului!
Domnu' Frodo?
Există un gnom pe care nu-l va prinde în mreje aşa uşor.
Am ochi de vultur şi urechi de vulpe.
Gnomul are respiraţia atât de răsunătoare,
încât l-am fi putut săgeta şi pe întuneric.
Bun venit Legolas, fiu al lui Thranduil.
Frăţia noastră îţi rămâne datoare.
Aragorn din Dunedain...
te cunoaştem.
Deci asta e legendara curtoazie a elfilor.
Spune vorbe pe care să le înţelegem cu toţii!
Nu am avut treabă cu gnomii din Zilele Întunecate.
Ştii ce spune gnomul despre asta?
N-a fost prea politicos din partea ta.
Aduci cu tine un rău imens.
Nu mai puteţi înainta.
Moartea lui Gandalf n-a fost în zadar.
Şi nici n-ar fi vrut să vă pierdeţi speranţa.
Porţi o povară grea, Frodo.
Nu purta şi povara morţilor.
Mă veţi urma.
Caras Galadhon.
Inima Regatului elfilor pe pământ.
Împărăţia Seniorului Celeborn şi a Galadrielei, domniţa luminii.
Duşmanul ştie că aţi intrat aici.
S-a spulberat orice speranţă de a vă face nevăzuţi.
Opt sosit-au aici, dar nouă au plecat la drum din Rivendell.
Spune-mi, unde e Gandalf?
Căci aş dori să-i vorbesc.
Nu-l mai pot zări în depărtare.
Gandalf cel Sur n-a trecut hotarele acestui tărâm.
A trecut în Tărâmul Umbrei!
A fost înghiţit de Umbră şi foc.
Un Balrog din Morgoth.
Ne-am avântat degeaba în labirintul Moriei.
Niciuna din faptele lui Gandalf n-a fost degeaba.
Încă nu-i cunoaştem ţelul în întregime.
Nu te lăsa pradă deşertăciunii Khazad-dum-ului...
...Gimli, fiu al lui Glóin.
Căci pământul e acum plin de primejdii
şi pe toate meleagurile
dragostea e pătrunsă de durere.
Ce se va întâmpla acum cu Frăţia?
Fără Gandalf, orice speranţă e pierdută.
Misia voastră e pe muchie de cuţit.
O clipă de vă rătăciţi şi totul se poate risipi în vânt.
Şi totuşi speranţa rămâne atâta vreme cât Tovărăşia dăinuie.
Inimile voastre să nu fie tulburate. Mergeţi şi odihniţi-vă,
căci sunteţi osteniţi de atâta suferinţă şi trudă.
În noaptea aceasta, veţi dormi în pace.
Fii binevenit, Frodo din Comitat, cel ce a văzut Ochiul!
Un bocet pentru Gandalf.
Ce spun despre el?
N-am inimă să-ţi spun.
Pentru mine, suferinţa e încă aproape.
Sunt sigur că nu pomenesc artificiile.
Ar trebui să existe o cântare despre ele.
Cele mai frumoase focuri văzute vreodată
Izbucnesc în stele albastre şi verzi
Sau după tunet, ploaie argintie
Cădeau ca o ploaie de flori
Oh, poezia asta nu le exprimă frumuseţea nici pe departe.
Odihniţi-vă.
Hotarele acestea sunt bine păzite.
Nu-mi voi găsi odihna aici.
Îmi răsună vocea ei în minte.
Vorbeşte despre tatăl meu şi despre decăderea Gondor-ului.
Mi-a spus, "Chiar şi acum mai există speranţă."
Dar eu nu o pot întrezări!
De mult n-am mai avut nicio speranţă.
Tatăl meu e un om minunat.
Dar domnia lui se duce de râpă,
iar poporul nostru şi-a pierdut credinţa.
El speră că eu voi îndrepta lucrurile. Şi o voi face!
Voi readuce la viaţă gloria de odinioară a Gondor-ului.
L-ai văzut vreodată, Aragorn?
Turnul Alb din Ecthelion,
care scânteia ca o suliţă bătută în argint şi perle...
Flamurile lui se înălţau mândre în adierea dimineţii.
Ai fost vreodată chemat acasă
de sunetul cristalin al trompetelor argintii?
Am văzut Oraşul Alb, acum multă vreme.
Într-o bună zi, drumul nostru ne va duce acolo.
Iar străjerul din turnul de pază va vesti în cetate:
"Seniorii din Gondor s-au întors!"
Vrei să priveşti în Oglindă?
Ce voi vedea?
Nici cel mai înţelept dintre înţelepţi nu ţi-ar putea spune.
Căci Oglinda arată multe lucruri.
Lucruri care au fost...
Lucruri ce sunt...
Şi unele lucruri...
ce încă nu s-au întâmplat.
Ştiu ce ai văzut.
Căci imaginile acelea sunt şi în mintea mea.
E ceea ce se va întâmpla dacă vei da greş.
Frăţia se destramă. A început deja.
Va încerca să ia Inelul.
Ştii despre cine vorbesc.
Unul câte unul, îi va distruge pe toţi.
Dacă vrei să mi-l ceri, îţi dau ţie Inelul Suveran.
Mi-l oferi de bunăvoie.
Nu neg, sufletul meu a jinduit cumplit de mult să-l aibă.
În locul unui Senior al Întunericului, aşezi o Regină.
Nu întunecată, ci frumoasă şi cumplită,
asemenea zorilor ce se desprind din beznă!
Înşelătoare precum marea!
Mai puternică decât temeliile pământului!
Toţi mă vor iubi,
şi vor dispera.
Trec încercarea. Mă voi mistui
şi voi merge în Apus...
- ...şi voi rămâne Galadriel. - Nu pot face asta de unul singur.
Eşti purtătorul Inelului, Frodo. Să porţi un Inel al Puterii...
înseamnă să fii de unul singur.
Acesta este Nenya, Inelul din Adamant.
Şi eu sunt purtătoarea lui.
Iar îndatorirea asta ţie ţi-a fost menită.
Dacă tu nu vei găsi o cale de izbândă...
Nimeni n-o va găsi.
Atunci, ştiu ce trebuie să fac.
Doar că...
Mi-e teamă s-o fac.
Chiar şi cea mai mică dintre făpturi poate schimba firul viitorului.
Ştii cum au luat fiinţă orcii?
Odată au fost elfi.
Dar au căzut pradă puterilor Întunericului,
au fost torturaţi şi schilodiţi.
Nişte creaturi teribile şi fără rost.
Care acum...
au fost aduse la desăvârşire.
Războinicul meu Uruk-hai...
Cine ţi-e stăpân?
Saruman!
Luaţi-le urma! Nu vă opriţi până nu îi veţi găsi.
Nu veţi cunoaşte durerea şi nici teama.
Veţi învăţa gustul cărnii de om!
Dintre jumătăţile-de-fiinţă, unul duce cu el ceva de mare preţ.
Adu-mi-i vii şi nevătămaţi.
Pe ceilalţi ucide-i!
Niciodată n-am mai înveşmântat străini în portul poporului nostru.
Fie ca aceste pelerine să vă ferească de ochii duşmanului.
Lembas.
Pâine de a elfilor.
O îmbucătură mică e de ajuns să umple stomacul unui om în toată firea.
Câte ai mâncat?
Patru.
Cu fiecare leghe parcursă către miazăzi pericolul creşte.
Orcii din Mordor stăpânesc ţărmul de răsărit al Anduin-ului.
Nici pe malul de apus nu veţi fi în siguranţă.
Creaturi stranii purtătoare ale Mâinii Albe au fost zărite la hotarele noastre.
Orcii călătoresc rareori în plin soare, spre deosebire de aceste creaturi.
Sunt pe urmele tale.
Pe râu poţi să depăşeşti duşmanul la Cascada Rauros.
Darul meu, Legolas, este un arc al Galadhrimilor.
Demn de priceperea rubedeniilor noastre silvestre.
Acestea sunt pumnalele Noldorinilor.
Au fost deja folosite în război.
Nu-ţi fie teamă, Peregrin Took.
Îţi vei găsi curajul.
Cât despre tine, Samwise Gamgee...
...Frânghie a elfilor, făcută din hithlain.
Mulţumesc, domniţă.
Nu mai ai pumnale din acelea strălucitoare?
Şi ce dar ar cere un gnom de la elfi?
Nimic.
Doar să aibă în grijă pe domniţa Galadhrimilor pentru ultima dată
căci este mai preţioasă decât toate nestematele pământului.
De fapt...
Era un lucru.
Nu, nu, vorbesc prostii. E imposibil.
Ar fi o prostie să cer.
N-am de dat niciun dar mai presus
de cel pe care deja îl porţi.
Din cauza dragostei ei,
mi-e teamă că frumuseţea lui Arwen Evenstar va păli.
O s-o fac să părăsească aceste ţărmuri
şi să se alăture poporului ei.
O s-o pun să ia corabia spre Valinor.
Această alegere îi aparţine.
Tu ai de făcut alegerea ta, Aragorn.
Să te ridici deasupra tuturor străbunilor tăi de pe vremea lui Elendil...
sau să te înghită întunecimea împreună cu cei rămaşi din neamul tău.
Rămas bun.
Mai ai multe de făcut.
Nu ne vom mai vedea.
Elessar!
Rămas-bun, Frodo Baggins!
Îţi dăruiesc lumina lui Eärendil.
Mult adorata noastră stea.
Să-ţi servească drept lumină în întuneric
acolo unde orice alte lumini se vor fi stins în jurul tău.
M-am ales cu cea mai adâncă rană
văzând-o pentru ultima oară pe cea mai frumoasă.
De aceea nimic nu va fi demn de numele ăsta, în afara darului ei.
Ce ţi-a dăruit?
Am cerut o şuviţă din părul ei bălai.
Mi-a dat trei.
Gollum. S-a ţinut după noi de la Moria.
Speram să-l pierdem pe râu.
Dar e prea isteţ.
Dacă dă de ştire duşmanului unde ne aflăm
ne va face trecerea şi mai primejdioasă.
Mănâncă ceva, domnu' Frodo.
- Nu, Sam. - N-ai mâncat nimic toată ziua.
Nici n-ai dormit. Să nu crezi că n-am observat.
- Domnu' Frodo... - Sunt bine.
Dar nu eşti.
Sunt aici să te ajut.
I-am promis lui Gandalf că te voi ajuta.
Nu mă poţi ajuta, Sam.
Nu de data asta.
Dormi.
Minas Tirith e drumul cel mai sigur.
Ştii asta. De acolo ne putem regrupa.
Să ne îndreptăm spre Mordor cu forţele refăcute.
Nu există forţe în Gondor care să ne fie de folos.
Te-ai încrezut în elfi imediat.
Nu ai credinţă în proprii tăi oameni?
Da, există slăbiciune. Şi fragilitate.
Dar există şi curaj şi onoare rămase în Oameni.
Dar nu le vei vedea.
Ţi-e teamă!
Toată viaţa te-ai ascuns în umbră.
Speriat de cine eşti, de ceea ce eşti.
Nu voi duce Inelul la distanţă de o sută de leghe de oraşul tău.
Frodo.
Argonath!
Cât mi-am dorit să-i pot vedea pe Regii din străvechime!
Strămoşii mei...
Vom trece lacul după căderea nopţii.
Ascundeţi bărcile. Vom merge mai departe pe jos.
Ne vom apropia de Mordor dinspre Miazănoapte.
Da?
Nu va trebui decât să ne croim drum prin ţinutul Emyn Muil,
un labirint de stânci ascuţite, imposibil de străbătut.
Iar dincolo de el ne aşteaptă o încercare şi mai grea.
Cât vezi cu ochii,
putreziciunea smârcurilor acoperite de miasme grele.
Acesta ne e drumul.
Ar fi bine să te odihneşti acum şi să-ţi recapeţi puterile.
Să-mi recapăt...
- Ar trebui s-o pornim la drum. - Nu.
Orcii supraveghează malul dinspre Răsărit.
Trebuie să plecăm doar la adăpostul întunericului.
Nu malul dinspre Răsărit mă îngrijorează pe mine...
O umbră şi-o ameninţare au început să-mi cotropească gândul.
Ceva se apropie de noi. Simt asta.
Să-mi recapăt puterile? Nu avea grijă, tinere hobbit.
Unde e Frodo?
Nimeni n-ar trebui să se depărteze de ceilalţi.
Iar tu, cel mai puţin dintre toţi. Atât de multe depind de tine!
Frodo?
Ştiu de ce cauţi singurătate.
Suferi. Văd asta zi după zi.
Eşti sigur că nu suferi fără rost?
Mai sunt şi alte căi, Frodo.
- Alte căi pe care le-am putea urma. - Ştiu ce ai spune.
Ar părea înţelept, dar inima îmi spune să fim cu băgare de seamă.
Băgare de seamă? La ce?
Teamă ne e tuturor, Frodo.
Dar să lăsăm teama să ne nimicească puţina speranţă
e nebunie curată, nu vezi asta?
Nu există altă cale!
Nu cer decât să am puterea să-mi apăr poporul!
- Împrumută-mi Inelul. - Nu.
De ce te fereşti de mine? Nu sunt hoţ.
Nu eşti tu însuţi!
Ce şanse crezi că ai?
Te vor găsi. Îţi vor lua Inelul.
Şi vei ajunge să implori moartea, înainte să se sfârşească totul!
Neghiobule!
Doar întâmplarea a făcut să fie al tău! Ar fi putut fi al meu.
Ar trebui să fie al meu! Dă-mi Inelul!
- Dă-mi-l! - Nu!
- Dă-mi Inelul! - Nu.
Văd acum ce ai de gând!
Îi vei duce Inelul lui Sauron! Ne vei vinde pe toţi!
Îţi vei găsi moartea, şi pe noi ne vei duce la pieire.
Blestemat să fii, împreună cu toţi cei din neamul tău!
Frodo?
Frodo.
Ce am făcut?
Te rog, Frodo!
Frodo, îmi pare rău!
Frodo?
- L-a prins în mreje pe Boromir. - Unde e Inelul?
Nu te apropia!
Frodo!
- Am jurat să te apăr. - Mă poţi apăra de tine însuţi?
Tu l-ai distruge?
Aragorn...
Elessar!
Aş fi mers cu tine până la capăt.
Până în Hăul de flăcări din Mordor.
Ştiu.
Ai grijă de ceilalţi. Mai ales de Sam. El nu o să înţeleagă.
Pleacă, Frodo!
Fugi!
Domnu' Frodo!
Găsiţi jumătăţile-de-fiinţă!
Elendil!
Aragorn, fugi!
Frodo!
Ascunde-te aici! Repede!
Hai!
Ce face?
Pleacă singur.
- Nu! - Pippin!
Fugi, Frodo!
- Hei, voi! - Aici!
- Suntem aici! - Pe aici!
- Ţine! - Ştiu. Ia-o la goană!
Cornul din Gondor!
Boromir!
Fugiţi!
Nu.
- I-au luat pe ăia mici! - Nu te mişca.
Frodo... Unde e Frodo?
L-am lăsat să plece.
Atunci, ai făcut ceea ce eu n-am fost în stare.
Am încercat să-i iau Inelul.
- Nu mai putem ajunge la Inel acum. - Iartă-mă.
Nu mi-am dat seama.
- V-am înşelat încrederea, tuturor. - Nu, Boromir.
Te-ai luptat ca un viteaz.
Ţi-ai apărat onoarea.
Las-o!
S-a sfârşit.
Lumea oamenilor îşi va afla sfârşitul. Negura va cuprinde totul,
şi oraşul meu va cădea în ruină.
Nu ştiu ce puteri zac în mine,
dar îţi jur că nu voi lăsa să se prăpădească nici Oraşul Alb,
nici poporul nostru.
Poporul nostru...
Te-aş fi urmat oriunde, fratele meu.
Căpitanul meu...
Regele meu.
Fie să-ţi găseşti pacea, fiu al Gondor-ului!
Îi vor pândi sosirea din Turnul Alb.
Dar el nu se va mai întoarce.
Frodo!
Aş fi vrut ca Inelul să nu fi ajuns în veci la mine.
şi nimic din toate astea să nu se fi întâmplat!
La fel îşi doresc toţi cei ce trăiesc asemenea vremuri,
dar nu stă în puterea lor să hotărască aşa ceva.
Tot ce poţi hotărî
este ce să faci cu timpul ce îţi este dat.
Nu!
Frodo!
- Domnu' Frodo! - Nu, Sam!
Întoarce-te, Sam!
- Mă duc singur în Mordor. - Sigur că da!
Iar eu vin cu domnia voastră!
Nu ştii să înoţi!
Sam!
Am făgăduit ceva, domnu' Frodo!
Am făgăduit! "Sam Gamgee, nu cumva să-l laşi singur!"
Şi nu am de gând.
N-am de gând.
Sam...
Haide!
Repede! Frodo şi Sam au ajuns pe malul de la Răsărit!
Nu-i vom însoţi.
Soarta lui Frodo nu mai e acum în mâinile noastre.
Atunci, totul a fost în van. Frăţia a dat greş.
Nu şi dacă ne păstrăm credinţa unii în ceilalţi.
Nu-i vom lăsa pe Merry şi pe Pippin pradă torturii şi ghearelor morţii.
Nu cât timp mai e strop de vlagă în noi.
Lăsaţi tot ce nu e de mare trebuinţă.
Ne vom mişca mai uşor.
Hai să vânăm niscaiva orci!
Da!
Mordor... Sper că ceilalţi au apucat un drum mai sigur.
Pas Mare va avea grijă de ei.
Nu cred că îi vom mai vedea vreodată.
Ba s-ar putea să-i mai vedem, domnu' Frodo.
Sam...
Mă bucur că eşti cu mine.