STĂPÂNUL INELELOR
- Nu poţi trece ! - Gandalf !
Sunt slujitorul Focului Tainic, mânuitorul văpăii din Anor.
Întoarce-te în Umbră !
Focul Întunecat nu-ţi va folosi, văpaie din Udun !
Nu vei trece !
- Nu !
- Gandalf !
Fugiţi, nesăbuiţilor...
Nu...
Gandalf !
Ce s-a întâmplat, domnişorule Frodo ?
Nimic.
Am visat.
CELE DOUĂ TURNURI
Îi vezi fundul ?
Nu ! Sam, nu te uita în jos ! Coboară mai departe !
Prinde-o ! Apuc-o, domnişorule Frodo !
Domnişoru' Frodo !
Cred că am dat de fund.
Mlaştini, frânghie şi alte alea...
E nefiresc. Totul.
- Ce-i înăuntru ? - Nimic.
Doar nişte mirodenii.
Mă gândeam că facem într-o seară un pui fript, ceva...
Pui fript ?
Nu ştii niciodată.
Sam. Dragul meu, Sam.
E ceva aparte. Cea mai bună sare din tot Comitalul.
E aparte.
Ne aminteşte puţin de-acasă.
Nu putem lăsa frânghia la îndemâna celui care ne urmăreşte.
Cine să ne urmărească aici jos, domnişoru' Frodo ?
Zău, e păcat de ea. Mi-a dăruit-o domniţă Galadriel.
Frânghie elfă.
Nu mai avem ce-i face. I-am făcut un nod pe cinste.
N-o să se desfacă cu una, cu două.
O adevărată frânghie elfă.
Mordor. Singurul loc al Pământului de Mijloc de care n-am vrea să ne apropiem.
Şi tocmai acolo încercăm să ajungem...
...dar nu izbutim.
Domnişorule Frodo, fără doar şi poate că ne-am rătăcit.
Nu cred că Gandalf a vrut să o luăm pe aici.
Multe n-a vrut el să se întâmple, Sam...
...dar s-au întâmplat.
Domnişoru' Frodo ?
Inelul e de vină, nu-i aşa ?
Se îngreunează tot mai mult.
- Ce ne-a mai rămas de mâncare ? - Să mă uit !
Bravo ! Grozav !
Pâine de lembas. Poftim...
Şi mai multă pâine de lembas.
Nu prea mă omor după mâncarea altora,
dar chestia asta a elfilor nu e rea deloc.
Nimic nu te deprimă, nu-i aşa Sam ?
Poate norii de ploaie de colo.
Locul ăsta îmi pare al naibi de cunoscut.
Pentru că am mai trecut pe aici.
Ne învârtim în cerc.
Ce pute în halul ăsta ?
Pun prinsoare că, pe aici pe undeva, e vreo băltoacă împuţită.
- Simţi cum miroase ? - Da.
Simt.
Nu suntem singuri.
Hoţii !
Hoţii ăia mici şi scârboşi !
Unde este ?
Ni l-au furat.
Nepreţuitul meu !
Blestemaţi să fie ! Îi urâm !
E al nostru... Îl vrem înapoi !
Spada asta este Sting.
Ai mai văzut-o, nu-i aşa, Gollum ?
Dă-i drumul, că-ţi tai beregata !
Arde ! Ne arde !
E rece !
Au împletit-o blestemaţii de elfi.
- Scoate-ne-o ! - Taci !
E-n zadar. Toţi orcii din Modor au să-l audă pe nenorocitul ăsta !
- Să-l legăm şi să-l lăsăm aici ! - Ba nu !
Asta o să ne omoare ! O să ne omoare...
O meriţi cu vârf şi îndesat !
Poate că merită să moară.
Dar acum, când mă uit la el, mi s-a făcut milă.
O să fim drăguţi cu ei, dacă şi ei vor fi drăguţi cu noi.
Daţi-ne drumul !
Jurăm să facem tot ce porunciţi !
Jurăm !
Poţi să juri pe ce vrei, că tot nu te cred.
Jurăm...
să-l slujim pe stăpânul... Nepreţuitului.
O să jurăm...
pe Nepreţuit.
Gollum.
Inelul e perfid. Te face să-ţi ţii făgăduiala.
Da... jurăm pe Nepreţuit.
Pe Nepreţuit.
Nu te cred !
- Dă-te jos ! Am spus, jos ! - Sam !
Încercă să ne îmbrobodească !
Dacă-i dăm drumul, o să ne strângă de gât în somn !
- Cunoşti drumul spre Mordor ? - Da.
Ai mai fost acolo ?
Da.
Ai să ne duci până la Poarta Neagră !
Până la Poarta Neagră ! Stăpânul spune: la Poarta Neagră. Da !
Nu ! N-o să ne întoarcem. Nu acolo. Nu la el.
Nu ne pot sili. Gollum !
Dar am făgăduit să-l slujesc pe stăpânul Nepreţuitului.
Nu. Acolo-i numai praf, cenuşă, sete şi o mulţime de puţuri.
Şi orci, mii de orci.
Iar Ochiul cel Mare veghează mereu, mereu.
Hei, înapoi ! Întoarce-te !
Vezi, ce ţi-am spus eu ?
A fugit, nenorocitul.
N-a dat doi bani pe ce-a făgăduit.
Pe aici, hobbiţilor.
Urmaţi-mă !
Merry !
Aţi întârziat. Stăpânul vostru şi-a pierdut răbdarea.
Îi vrea acum pe şobolanii din Comitat.
Nu primesc poruncă de la un vierme de orc.
Saruman îşi va primi răsplata.
I-o vom aduce.
Merry !
Merry ? Trezeşte-te !
Prietenului meu i s-a făcut rău.
Are nevoie de apă. Vă rog !
Îi e rău ? Doftoriciţi-l, băieţi !
Încetează !
Nici o duşcă nu-i în stare să tragă !
- Daţi-i pace ! - De ce ?
Vrei şi tu ?
Atunci, ţine-ţi fleanca !
Merry.
Bună, Pip.
- Ai păţit ceva. - N-am nimic.
- Mă prefăceam. - Te prefăceai ?
Vezi ? Şi pe tine te-am dus de nas.
Nu-ţi fă griji pentru mine, Pippin.
Ce s-a întâmplat ? A ce miroase ?
A carne de om.
Ne-au luat urma !
Aragorn.
Să mergem !
Au iuţit pasul.
Cred că ne simt după miros.
Mai repede !
Haide, Gimli !
Îi urmărim de trei zile şi trei nopţi.
Fără hrană... fără să ne odihnim.
Nici urmă de pradă, doar urmele astea pe stânci.
Frunzele de Lorien nu cad din senin.
S-ar putea să fie încă în viaţă.
Au mai puţin de o zi avans. Haideţi !
Haide, Gimli. Îi ajungem din urmă.
Sunt terminat pe teren accidentat. Noi, piticii, suntem sprinteri înăscuţi...
...mult mai de temut pe distanţe scurte.
Rohan.
Ţinutul Obştei Călăreţilor
Pe aici, se petrece ceva ciudat.
Ceva necurat împinge de la spate făpturile acelea,
iar pe noi ne vlăguieşte.
Legolas ! Ce văd ochii tăi de elf ?
Uruk-haii au luat-o spre nord-est.
Îi duc pe hobbiţi la Isengard !
Saruman.
Lumea se schimbă.
Cine are tăria să înfrunte oştile Isengardului
şi ale Mordorului ?
Să se opună puterii lui Sauron şi a lui Saruman
şi alianţei Celor Două Turnuri ?
Seniore Sauron, împreună...
vom domni peste Pământul de Mijloc.
Vechea lume va arde în flăcările furnalelor.
Pădurile vor fi tăiate.
Se va instaura o nouă orânduire.
Vom conduce maşinăria războiului cu spada, cu lancea
şi cu pumnul de fier al orcilor.
Îi vreau înarmaţi şi gata de luptă în două săptămâni !
Dar, Măria Ta, sunt prea mulţi !
Nu avem ce ne trebuie să-i înarmăm la timp.
Construiţi un zăgaz, baraţi şuvoiul, munciţi zi şi noapte la furnal.
N-avem suficent lemn de foc.
Codrul Fangorn se întinde în preajmă.
- Puneţi-l pe foc. - Da.
Vom lupta pentru tine.
Jură.
Ne vom da viaţa pentru Saruman.
Călăreţii v-au cotropit ţinuturile.
V-au alungat neamul în munţi să caute în piatră seacă.
Ucigaşii !
Luaţi-vă înapoi pământurile pe care vi le-au furat !
Daţi foc fiecărui sat !
Trebuie doar să-i înlăturăm pe cei care ni se împotrivesc.
Vom începe cu Rohanul.
De prea multă vreme ţi se împotrivesc ţăranii aceia.
Dar, gata !
Eothain !
Ia-o pe sora ta ! Veţi merge mai repede numai voi doi.
Dar tata a spus că Eothain n-are voie să-l încalece pe Garulf.
E prea mare pentru el.
Ascultă ! Mergeţi spre Edoras şi daţi alarma.
- Ai înţeles ? - Da, mamă !
Mamă, nu vreau să plec !
Freda, vă găsesc acolo.
Repede !
Du-te, copile.
Domnia Ta...
Rohanul este gata să cedeze.
Théodred.
Găsiţi-l pe fiul regelui !
- Mordorul are să plătească pentru asta. - Aceşti orci nu sunt din Mordor.
Stăpâne Eomer, aici !
Trăieşte.
Théodred.
Fiul Măriei Tale este grav rănit.
L-au atacat orcii.
Dacă nu ne apărăm glia, Saruman o să ne-o ia cu forţa.
Minţi.
Saruman cel Alb a fost dintotdeauna prietenul şi aliatul nostru.
Grima.
Orcii cutreieră în voie pe pământurile noastre.
Nimeni nu li se împotriveşte,
nimeni nu-i provoacă şi ucid după bunul plac.
Orcii sunt Mâna Albă a lui Saruman.
De ce împovărezi şi mai mult o minte şi aşa plină de necazuri.
Nu vezi ?
Unchiul tău s-a săturat de răutăţile
şi aţâţările tale la război.
Aţâţări la război ?
De când te-a cumpărat Saruman ?
Ce preţ ai plătit, Grima ?
Când vom muri cu toţii, îţi vei lua partea din comoară ?
De prea mult timp ţi se scurg ochii după sora mea !
Ai stat pe urmele ei prea multă vreme.
Vezi multe, Eomer, fiul lui Eomund.
Prea multe, chiar...
De acum, eşti alungat din Regatul Rohanului,
altminteri vei muri.
N-ai nici o putere aici.
Poruncile tale nu înseamnă nimic.
Nu eu poruncesc.
Sunt poruncile regelui.
El le-a pecetluit azi-dimineaţă.
Respiră. Ăsta-i tot secretul.
Respiră.
Aleargă de parcă i-ar mâna de la spate bicele stăpânilor lor.
Nu mergem mai departe.
Să ne tragem sufletul !
Aprindeţi focul !
Merry !
Pippin, cred că am greşit amarnic când am plecat din Comitat.
Ce se aude ?
Sunt copacii.
Poftim ?
Îţi aminteşti de Pădurea Bătrână, de la hotarul cu Tărâmul Cerbului ?
Se spune că în apă e ceva ce-i face pe copaci să crească semeţi
şi să prindă viaţă.
Să prindă viaţă ?
Copaci care vorbesc în şoaptă,
care vorbesc între ei,
ba, chiar se mişcă.
Sunt lihnit de foame !
De trei zile, n-am mâncat decât pâine viermănoasă.
Aşa-i !
De ce n-am mânca nişte carne ?
Ce ziceţi de ăştia ?
Sunt carne.
Nu sunt de mâncat !
Dar picioarele ?
N-au nevoie de ele.
- Par gustoase ! - Înapoi, dobitocule !
Prizonierii merg la Saruman. Vii şi nevătămaţi.
Vii ?
De ce vii ? Sunt de joacă ?
Au ceva. O armă elfă.
Stăpânul o vrea s-o folosească în luptă.
Ei cred că Inelul e la noi.
Când or descoperi că nu-i la noi, ne vor omorî.
Doar o îmbucătură, o ciosvârtă.
Băieţi, se pară că vom avea iar carne la masă.
Pippin.
S-o întindem !
Haideţi, strigaţi după ajutor !
Zbiară !
Acum, nimeni nu vă mai salvează !
Pippin !
Răsare un soare de purpură.
Azi-noapre s-a vărsat sânge.
Călăreţi ai Rohanului,
ce veşti aduceţi de pe pământurile voastre ?
Ce treabă au un elf, un om şi un pitic în Rohan ?
Hideţi, vorbiţi !
Spune-mi cum te cheamă, călăreţule, şi-ţi spun cum îmi zice.
Te-aş scurta de cap, piticule,
de-ar fi ceva mai înalt.
Ai muri mai-nainte să loveşti !
Sunt Aragorn, Fiul lui Arathorn.
Ei sunt Gimli, fiul lui Gloin şi Legolas din Regatul Pădurilor.
Suntem prietenii Rohanului şi ai lui Théoden, regele tău.
Théoden nu mai face deosebire între prieten şi duşman.
Nici măcar pe cei de-un neam.
Saruman i-a otrăvit regelui mintea şi a pus stăpânire pe ţară.
Camarazii mei sunt loiali Rohanului.
Şi pentru asta am fost alungaţi.
Vrăjitorul Alb e viclean.
Se spune că umblă de colo, colo,
luând chipul unui moşneag înveşmântat într-o mantie cu glugă,
şi pretutindeni iscoadele lui se furişează nevăzute.
Noi nu suntem iscoade.
Urmărim o hoardă de uruk-hai ce au apucat-o spre apus, peste câmpie.
Au luat captivi doi prieteni.
I-am nimicit pe uruci. I-am măcelărit azi-noapte.
Erau cu ei doi hobbiţi. Ai văzut printre ei doi hobbiţi ?
Sunt mărunţi. I-aţi fi putul lua drept copii.
N-am lăsat pe nimeni în viaţă.
Le-am adunat stârvurile grămadă şi le-am dat foc.
Au murit ?
Îmi pare rău !
Hasufel ! Arod !
Fie ca aceşti cai să vă poarte mai mult noroc decât foştilor stăpâni.
Rămâneţi cu bine !
Căutaţi-vă prietenii.
Dar nu nădăjduiţi prea mult.
Nădejdea a părăsit aceste meleaguri.
Pornim spre miazănoapte.
E una din centurile lor mititele.
I-am părăsit la greu.
Unul dintre hobbiţi a zăcut aici.
Şi celălalt, aici.
S-au târât.
Aveau mâinile legate.
Şi-au tăiat legăturile.
De-aici au fugit.
Au fost urmăriţi.
Centura !
Fugi !
Urmele se îndepărtează de locul luptei.
Se pierd în Codrul Fangorn.
Fangorn ?
Ce nebunie i-a împins într-acolo ?
L-am pirdut ? Cred că am scăpat de el.
Am să vă scot măruntaiele scârboase !
Veniţi la mine !
Copacii. Urcă-te într-un copac !
A dispărut.
Merry !
Să-ţi fac o gaură de vierme în burtică.
Fugi, Merry !
Nişte orci micuţi !
Vorbeşte. Merry, copacul vorbeşte !
Copac ?
Nu sunt copac.
Sunt un ent.
Un pastor de copaci.
Un păstor al Codrului.
Nu vorbi cu el, Merry.
Nu-i da apă la moară.
Unii îmi spun Arborebărbos.
Şi... de partea cui eşti ?
De partea cui sunt ? Nu sunt de partea nimănui,
pentru că nici alţii nu sunt de partea mea, micuţule orc.
Nimănui nu-i mai pasă de Codru.
Nu suntem orci. Suntem hobbiţi !
Hobbiţi ?
N-am mai auzit până acum de hobbiţi !
Mie îmi sună a orci împieliţaţi.
Vin cu foc,
vin cu topoare.
Taie, sparg, smulg, dau foc.
Distrugători şi uzurpatori. Blestemaţi să fie !
Nu pricepi ? Noi suntem hobbiţi.
Jumătate-om.
Din Comitat.
Poate că-i aşa cum spuneţi, dar poate că nu este.
Vrăjitorul Alb va şti.
Vrăjitorul Alb ?
Saruman.
Aţi văzut ?
V-am călăuzit bine !
Grăbiţi-vă, hobbiţilor ! Mai repede !
Aţi avut noroc că v-am găsit !
Bravo, hobbitule.
E un smârc ! Ne-a adus într-o mlaştină !
O mlaştină. Da, da...
Vino, stăpâne, te vom duce, prin pâclă, pe o cărare sigură.
Haideţi, hobbiţilor ! Să ne grăbim !
Eu am găsit-o ! Zău, eu am găsit
cărarea prin mlaştină.
Orcii nu-o folosesc. N-o cunosc.
Ei ocoleasc multe mile.
Veniţi repede !
Trebuie să ne strecurăm ca umbrele: repede şi cu băgare de seamă.
Nu-mi place locul ăsta. E prea multă linişte.
De două zile n-am văzut şi n-am auzit o pasăre.
N-au ce mânca.
N-au seminţe.
Ne e foame. Da !
Ne e foame, Nepreţuitule !
Ţine.
Ce mănâncă ?
E bun ?
Au încercat să ne înece !
Nu putem mânca mâncarea hobbiţilor !
Trebuie să crăpăm de foame !
Atunci, crapă. Mare pagubă !
Hobbit hain.
Nu-ţi pasă că ne e foame.
Nu-ţi pasă dăcă murim.
Nu eşti ca stăpânul.
Stăpânul e milos.
Stăpânul ştie.
Da.
Nepreţuitule.
Ce s-a legat odată între noi... nu se mai dezleagă.
Nu mă atinge !
Sunt fel de fel de morţi !
Chipuri de morţi în apă.
Sunt morţi cu toţii ! Au putrezit.
Elfi, oameni şi orci.
Câdva, de mult, s-a dat bătălie mare aici.
Smârcurile Morţilor.
Da, da... aşa se numeşte locul acesta.
Pe aici !
Nu vă ţineţi după lumini.
Acum, cu grijă ! Altminteri, hobbiţii se vor afunda lângă cei morţi
şi îşi vor aprinde propriile luminiţe.
Frodo !
- Gollum ? - Nu te ţine după lumini.
- Gollum ! - Domnişoru' Frodo !
Ai păţit ceva ?
Atât de strălucitor.
Atât de frumos.
Nepreţuitul nostru.
De-ai spus ?
Stăpânul trebuie să se odihnească.
Stăpânul trebuie să-şi păstreze puterile.
- Cine eşti ? - Nu ne întreba, nu te interesează.
Gollum.
Gandalf mi-a spus că erai un locuitor al Apei.
Mi-e inima piatră şi-i rece Şi-alungă hoinarul ce trece.
Mi-a spus că povestea vieţii tale e tristă.
Nu văd ce este pe cărare, când soarele se stinge, iară luna moare.
Cândva ai semănat destul de mult cu un hobbit.
Nu-i aşa ?
Sméagol.
Cum mi-ai zis ?
Aşa te-ai numit cândva, nu-i aşa ?
De mult, de tot.
Numele...
Numele meu.
Sméagol.
Călăreţii Negri !
Ascundeţi-vă !
Haide, Frodo. Haide !
Repede ! Au să ne vadă !
- Credeam că sunt morţi. - Morţi ?
Nu. Nu pot fi omorâţi, nu.
Duhuri !
Duhuri înaripate !
Strigă !
Strigă după Nepreţuit
Domnişoru' Frodo ! E în ordine !
Sunt aici.
Grăbiţi-vă, hobbiţilor.
Poarta Neagră este foarte aproape.
Sânge de orc.
Urmele acestea sunt tare ciudate.
E un aer stătut.
Pădurea asta este bătrână.
Tare bătrână.
E plină de amintiri... şi de mânie.
Copacii vorbesc între ei.
Gimli !
Lasă securea jos.
Au simţăminte, prietene.
Elfii au început.
Au trezit copacii şi i-au învăţat să vorbească.
Copaci vorbitori.
Ce-ar avea copacii de vorbit ?
Poate despre ce le scapă veveriţelor.
Aragorn, e ceva acolo.
Ce vezi ?
Se apropie Vrăjitorul Alb.
Nu-l lăsaţi să vorbească. O să ne vrăjească.
Trebuie să ne mişcăm repede.
Mergeţi pe urmele a doi hobbiţi tineri.
Unde sunt ?
Au trecut alaltăieri pe aici.
S-au întâlnit cu cineva la care nu se aşteptau.
V-a mai venit inima la loc ?
Cine eşti ?
Arată-te !
Nu-i cu putinţă !
Iartă-mă !
Te-am luat drept Saruman.
Dar sunt Saruman.
Mai bine zis, aşa trebuia să fie Saruman.
Ai căzut de pe stâncă !
Prin foc şi apă.
Din hăul cea mai adânc, până pe culmea cea mai înaltă
m-am luptat cu Balrogul din Morgoth.
Până când, într-un târziu, mi-am doborât adversarul.
Şi i-am izbit leşul de povârnişul muntelui.
Întunericul m-a învăluit...
şi am rătăcit în afara timpului şi a gândului.
Stelele au răsărit şi au apus
şi fiecare zi a durat cât o viaţă de pe Pământ.
Dar n-a fost sfârşitul.
Am simţit cum revin la viaţă.
M-au trimis înapoi până mi-oi săvârşi menirea.
Gandalf.
Gandalf ?
Da.
Aşa mi se spunea cândva.
Gandalf cel Sur.
Aşa mă numeam.
Gandalf.
Acum sunt Gandalf cel Alb.
Şi mă întorc acum la voi la ceas de cumpănă.
O etapă a călătoriei voastre se încheie, o alta începe.
Trebuie să ne îndreptăm degrabă spre Edoras.
Edoras ? E cale lungă !
Am auzit de necazurile din Rohan. Regele e grav bolnav.
Da, şi nu va fi uşor de tămăduit.
Atunci, am bătut drumul de pomană.
Şi să-i părăsim pe bieţii hobbiţi aici,
în acest codru sumbru şi cumplit...
Vreau să spun, fermecător...
Un codru fermecător.
Merry şi Pippin au avut mare noroc că au intrat în Fangorn.
O putere uriaşă dormitează aici de mulţi ani.
Sosirea lui Merry şi Pippin a fost ca o cădere de pietricele
ce provoacă o avalanşă în munţi.
Într-o anumită privinţă, nu te-ai schimbat, prietene.
Tot în şarade vorbeşti.
E pe cale să se petreacă ceva ce n-a mai fost din Vrenurile de Demult.
Enţii sunt pe cale să se terzească
- şi să-şi descopere puterea. - Puterea ?
Asta e bună.
Aşa că nu te mai nelinişti, jupâne pitic.
Merry şi Pippin sunt pe mâini bune.
De altfel, sunt cu mult mai în siguranţă decât vei fi tu.
Noul Gandalf e mult mai morocănos decât cel vechi.
E unul dintre mearaşi, dacă nu mă înşeală privirea.
Iute ca Gândul.
Este stăpânul tuturor cailor
şi mi-a fost prieten la multe primejdii.
O, codrul meu frumos
Cât de radios
Te-am văzut în vară
Cum coroana-ţi vie, roşu-aurie,
Semeaţă ţi se-nalţă.
Ce versuri frumoase !
- Mai e mult ? -Bru-ra-hroom. Nu te grăbi.
Pentru tine o fi departe.
Casa mea e în desişul codrului,
la poalele muntelui.
I-am promis lui Gandalf că o să am grijă de voi.
Iar acolo unde vă voi ascunde, veţi fi în siguranţă.
Cred că vă vor plăcea şi versurile următoare.
Eu le-am făcut.
Bine.
Sub bolta frunzelor ce dorm,
Şi copacii îşi deapănă visele,
Când codrii-s verzi şi reci
Şi vântul e la Scăpătat,
Întoarce-te la mine !
Ţinut ca ăsta n-ai aflat.
Dormiţi, micuţi din Comitat !
Nu luaţi în seamă zgomotele nopţii.
Dormiţi până în zori.
Eu am nişte treabă în codru.
Sunt mulţi de chemat. Mulţi trebuie să vină.
Peste Fangorn se aşterne bezna.
Nu-i departe ziua când se vor usca toţi codrii.
Vălul întunericului care licăreşte la răsărit începe să ia formă.
Sauron nu va îngădui nici un rival.
Din fortăreaţa lui din Barad-dur, Ochiul lui scrutează fără tihnă.
Dar nu-i într-atât de puternic, cât să nu se teamă.
Îl macină îndoiala.
Au ajuns la el zvonuri.
Moştenitorul Numenorului încă trăieşte.
Sauron se teme şi de tine, Aragorn.
Se teme de ce ai putea deveni.
Aşa că va izbi repede şi cu tărie lumea Oamenilor.
Se va folosi de Saruman, marioneta sa, să nimicească Rohanul.
Lupta se apropie.
Rohan trebuie să se apere singur, şi acolo va fi prima noastră provocare,
căci Rohanul este slăbit şi-i gata să cadă.
Mintea regelui e înrobită ; un vechi truc al lui Saruman.
Vraja lui asupra regelui Theoden este acum foarte puternică.
Sauron şi Saruman strâng laţul.
Dar în pofida strădaniilor lor, avem un avantaj.
Inelul rămâne ascuns.
Şi am face bine să-l distrugem
cât nu s-a ivit în visele lor întunecate.
Astfel, arma duşmanului se îndreaptă spre Mordor,
aflată în mâinile unui hobbit.
Cu fiecare zi, se apropie mai mult de flăcările Muntelui de Foc.
Acum, trebuie să avem încredere în Frodo.
Totul depinde de graba şi de tăinuirea misiei sale.
Să nu-ţi pară rău că l-ai părăsit.
Frodo trebuie să-ţi săvârşească singur misia.
Nu-i singur.
Îl însoţeşte Sam.
Adevărat ?
Chiar îl însoţeşte ? Bine.
Da, foarte bine.
Poarta Neagră a Mordorului.
Ferească-ne !
Dacă ne-ar vedea acum, multe ar mai zice bunul meu.
Stăpânul a spus să-i arăt drumul spre Mordor.
Aşa că bunul Sméagol face ce-i porunceşte străpânul.
Aşa am poruncit.
Până aici ne-a fost !
Nu putem trece.
Priveşte !
Poarta. Se deschide !
Văd pe unde putem coborî.
- Sam ! - Nu !
Stăpâne !
- Nu-ţi cer să mă însoţeşti, Sam. - Ştiu, domnişoru' Frodo.
Mi-e că nici măcar mantiile elfilor nu ne pot ascunde acolo.
Acum !
Nu ! Stăpâne, nu !
Au să te prindă !
Nu-l duce la el !
Vrea Nepreţuitul.
Numai pe el îl caută.
Iar Nepreţuitul vrea să se întoarcă la el.
Dar nu trebuie să-l lăsăm să pună mâna pe el.
Nu ! Mai este un drum !
Unul mai tainic, mai întunecat.
- De ce nu ne-ai spus dinainte ? - Pentru că Stăpânul n-a întrebat.
Pune ceva la cale !
Zici că mai există o cale de intrare în Mordor ?
Da. Există o cărare şi câteva trepte.
Şi la urmă, un tunel.
Sam, ne-a călăuzit până aici.
Nu, domnişoru' Frodo.
S-a ţinut de cuvânt.
Nu.
Arată-ne drumul, Sméagol.
Bunul Sméagol ajută mereu.
E cineva aici ?
Arborebărbos ?
Unde a dispărut ?
Noaptea trecută am avut cel mai frumos vis.
Se făcea că butoiul ăsta era plin cu frunze de pipă.
Şi l-am fumat pe tot. Pe urmă...
ţi s-a făcut rău.
Aş da orice pentru o frunză de la "Taica Toby".
Ai auzit ?
Din nou.
Ceva e putred aici. Nu-i bine deloc.
Tocmai ai spus ceva... în graiul copacilor.
Ba nu. Mă îndreptam de şale.
Eşti mai înalt.
- Cine ? - Tu !
- Decât cine sunt mai înalt ? - Decât mine !
Mereu am fost mai înalt decât tine.
Pippin, se ştie că eu sunt cel înalt, iar tu, cel scund.
Zău, Merry.
Cât ai, un meru şi şase ? Cel mult ?
În schimb, eu am un metru şi nouă.
Un metru şi 12 !
Un metru şi 12.
Ai făcut tu ceva.
Merry, nu ! Nu bea !
Merry !
Nu, Arborebărbos a spus că tu n-ar trebui să bei.
- Vreau şi eu ! - S-ar putea să-ţi dăuneze !
Dă-mi-l !
Ce se-ntâmplă ?
Mi-a prins piciorul !
Merry !
Ajutor !
La o parte.
Nu trebuia să te trezeşti.
Mănâncă pământ. Scurmă adânc. Bea apă.
Dormi.
Pleacă.
Veniţi, Codrul se deşteaptă.
Nu mai sunteţi în siguranţă.
Copacii s-au sălbăticit şi au devenit periculoşi.
Mânia li s-a cuibărit în suflet.
Gândurile li s-au întunecat.
Ura le e cruntă.
V-ar face rău, dar le-ar sta în putinţă.
Noi am rămas prea puţini.
Am rănas prea puţini enţi ca să-i putem struni.
De ce aţi rămas atât de puţini, dacă tot trăiţi atât de mult ?
- Enţii n-au copii ? - Bru-ra-hroom.
De atâta amar de vreme n-am mai avut vlăstare de enţi.
- De ce ? - Ne-am pierdut soaţele.
Îmi pare rău.
- Cum s-au prăpădit ? - Să se prăpădească ? Nu.
Le-am pierdut. Iar acum nu le mai dăm de urmă.
Bănuiesc ca n-aţi văzut entsoaţe prin Comitat ?
N-aş zice.
Dar tu, Pip ?
Cum arată ?
Nu mai ţin minte.
Edoras şi Castelul de Aur din Meduseld.
Aici locuieşte Théoden, Regele Rohanului...
care şi-a pierdut minţile.
Iar laţul lui Saruman, ce-l ameninţă pe Théoden, e acum tot mai strâns.
Domnia Ta, fiul tău a murit.
Măria Ta ?
Unchiule !
Nu te duci la el ?
Nu faci nimic ?
Aveţi grijă ce vorbiţi.
Nu vă aşteptaţi să fiţi bineveniţi aici.
O fi murit în timpul nopţii.
Ce tragedie pentru Rege
să-şi piardă singurul fiu şi mostenitorul.
Ştiu că moartea lui e greu de îndurat.
Mai ales acum, când fratele tău te-a părăsit.
Dă-mi pace, năpârcă !
Dar eşti singură !
Cine ştie ce-i împărtăşeşti întunericului
în clipele cele mai chinuitoare ale nopţii,
când viaţa ţi se pare pustie,
iar pereţii odăii te strivesc,
ca o sălbăticiune prinsă în laţ.
Atât de frumoasă...
Atât de rece.
Ca zorii unei zile de primăveară ce încă se înfioară
când se gândesc la răcoarea iernii.
Vorbele îţi sunt otrăvite.
Şi în cimitir e mai vesel !
Nu vă pot lăsa înarmaţi dinaintea Regelui Théoden, Gandalf cel Sur.
Din porunca lui Grima Limbă de Virme.
Toiagul !
Nu puteţi lăsa un bătrân fără toiag !
Măria Ta, a sosit Gandalf cel Sur.
E o piază rea.
La curtea ta buna cuviinţă cam lasă de dorit,
rege Théoden.
Nu este binevenit.
Pentru ce să te întâmpin cum se cuvine,
Gandalf, "Cioară a Furtunii" ?
Bună întrebare, Domnia Ta.
Cam târziu
s-a hotărât acest solomonar să-şi facă apariţia.
Láthspell, adică Veste Rea.
Mesagerul lor e nedorit.
Taci ! Ţineţi limba despicată la locul ei, în gură.
N-am înfruntat focul şi moartea
că stau de vorbă cu un vierme nenorocit.
Toiagul.
V-am spus să-i luaţi toiagul vrăjitorului !
Theoden,
fiu al lui Thengel.
Prea mult ai stat în lumea umbrelor.
În locul tău, aş sta locului.
Ascultă-mă !
Te eliberez
de vrajă.
Nu ai nici o putere aici, Gandalf cel Sur.
Saruman, am să te storc cum storci veninul dintr-o rană.
Aşteaptă !
Dacă eu plec, Théoden moare.
Aşa cum tu nu m-ai omorât pe mine
nu-l vei omorî nici pe el.
Rohanul este al meu.
Dispari !
Te recunosc.
Eowyn.
Gandalf ?
Respiră din nou aerul libertăţii, prietene.
Negre mi-au mai fost visele în ultima vreme.
Degetele tale îşi vor recăpăta tăria de odinioară
abia după ce vor apuca mânerul spadei.
Măria Ta,
n-am făcut decât să te slujesc.
Vrăjile tale m-au făcut să mă târăsc ca un vierme.
Nu mă alunga de lângă tine !
Nu, Doamne. Nu, Măria Ta !
Lăsă-l să plece.
S-a vărsat destul sânge din pricina lui.
La o parte !
Trăiască, Regele Théoden !
Unde este Théodred ?
Unde este fiul meu ?
Veşnicuţe.
Au crescut dintotdeauna pe mormintele străbunilor mei.
Acum vor acoperi mormântul fiului meu.
Vai, ce zile urgisite mi-a fost dat să trăiesc !
Tinerii pier şi bătrânii continuă să trăiască.
Dar a trebuit să apuc ultimele zile ale dinastiei mele.
Théodred n-a murit din pricina ta.
Nici un părinte n-ar trebui să-şi înmormânteze copilul.
Cât a trăit, a fost un bărbat puternic.
Duhul său îşi va afla calea spre lăcaşul străbunilor tăi.
Nu i-a înştiinţat nimeni.
Erau neînarmaţi.
Sălbaticii se îndreaptă spre apus, pârjolind totul în cale.
Căpiţe de fân, colibe şi copaci.
Unde este mama ?
E doar o fărâmă a terorii pe care o va dezlănţui Saruman.
E tot mai puternic, căci acum e mânat de teama de Sauron.
Plecaţi şi aţineţi-i calea.
Ţineţi-l departe de femeile şi copiii voştri.
Trebuie să luptaţi !
Chiar acum, se îndreaptă spre miazănoapte 2 000 de voinici.
Eomer îţi este credincios.
Oamenii lui se vor întoarce şi vor lupta pentru regele lor.
Trebuie să fie la vreo 300 de leghe de aici.
Eomer nu ne poate sări în ajutor.
Ştiu ce vrei de la mine,
dar nu mai vreau să-mi împing poporul la moarte.
Nu mai risc un război.
Fie că rişti, fie că nu, războiul îţi bate la uşă.
Din câte ştiam, în Rohan rege este Théoden, iar nu Aragorn.
Atunci, ce hotărăşte regele ?
Regele a poruncit evacuarea cetăţii.
Ne vom refugia în Văgăuna lui Helm.
Nu vă împovăraţi cu lucruri de preţ. Luaţi doar proviziile de trebuinţă.
Văgăuna lui Helm.
În loc să rămână să lupte, iau drumul munţilor.
Cine să-i apere, dacă nu regele lor ?
Face cum crede de cuviinţă că e mai bine pentru poporul lui.
Văgăuna lui Helm i-a mai salvat pe vremuri.
E o viroagă fără ieşire. Théoden cade singur în cursă.
Crede că-i duce la loc sigur.
Va fi un măcel.
Théoden are o voinţă de fier, dar mă tem pentru el.
Mi-e că Rohanul nu va supravieţui.
Aragorn, când va sosi clipa, va avea nevoie de tine.
Poporul Rohanului va avea nevoie de tine.
Trebuie să ţină piept duşmanului.
Îi vor ţine.
Mi se spunea Pelerinul Sur.
Trei sute de vieţi de om am umblat pe acest pământ,
şi acum timpul mi-e potrivnic.
Cu puţin noroc, căutarea mea nu va fi zadarnică.
Aşteptaptă-mă, că sosesc cu prima lucire a zilei a cincea.
În zori, priveşte către Răsărit.
Du-te !
Stăpâne, calul ăsta e pe jumătate nebun. N-aveţi ce-i face. Lăsaţi-l.
Îl cheamă Brego.
A fost calul vărului meu.
Brego.
Ai nume domnesc.
Am auzit de magia elfilor,
dar nu mă aşteptam s-o întâlnesc la un pribeag de la miazănoapte.
Vorbeşti ca unul de-al lor.
Am crescut în Vâlceaua Despicată,
o bucată de vreme.
Lasă-l slobod.
A văzut destul război.
Gandalf cel Alb.
Gandalf Nebunul !
Vrea să mă umilească cu pioşenia nou dobândită ?
Erau trei cei care-l urmau pe vrăjitor.
Un elf, un pitic şi un om.
Puţi a cal.
Mi-am închipuit că era unul din pribegi.
Era îmbrăcat sărăcăcios.
Şi totuşi purta un inel ciudat.
Doi şerpi cu ochi de smarald.
Unul devorându-l pe călălalt încoronat cu flori de aur.
Inelul din Barahir.
Deci Gandalf cel Sur crede că l-a găsit pe moştenitorul lui Isildur.
Regele pierdut al Gondorului. E un prost.
Stirpea lui s-a stins cu mulţi ani în urmă.
Nu mai contează.
Lumea oamenilor se va prăbuşi.
Va începe cu Edoras.
Sunt gata, Gamling.
Adu-mi calul.
Nu este o înfrângere.
Ne vom întoarce.
Mânuieşti bine spada !
Femeile acestor meleaguri au învăţat încă de mult
că cele care nu ştiu să mânuiască spada, pot pieri de ea.
Nu mă tem nici de durere, şi nici de moarte.
Dar de ce te temi, domniţă ?
De colivie.
Să stau îndărătul gratiilor,
până ce bătrâneţea şi rutina se vor obişnui cu ele,
iar vitejia va rămâne doar amintire şi dorinţă.
Eşti fiică de rege.
O pavăză a Rohanului.
Nu cred că aceasta ţi-e soarta.
Theoden nu va rămâne în Edoras.
Acolo este vulnerabil şi ştie asta.
Se aşteaptă la un atac asupra cetăţii.
Vor fugi în Văgăuna lui Helm,
măreaţa fortăreaţă a Rohanului.
Drumul prin munţi este primejdios.
Vor înainta încet.
Vor avea cu ei femei şi copii.
Trimite-ţi wargii !
Stai, putoare, nu te îndepărta prea mult.
- De ce-i zici aşa ? - Cum ?
Îi vorbeşti urât şi îl ponegreşti mereu.
De-aia.
Pentru că aşa este, domnişoru' Frodo.
N-a mai rămas din el decât răutatea şi minciuna.
Nu vrea decât Inelul. Doar de Inel îi pasă.
N-ai idee ce i-a făcut Inelul.
Ce-i face încă.
Sam, vreau să-l ajut.
Pentru ce ?
Pentru că vreau să cred că poate fi salvat.
Nu-l poţi salva domnişorule Frodo.
Ce ştii tu ? Nimic.
Iartă-mă, Sam. Nu ştiu ce mi-a venit să vorbesc aşa.
Ba, eu ştiu.
De vină este Inelul.
Nu-ţi poţi lua o clipă ochii de la el.
Te-am văzut eu.
Nu mai mănânci, abia dacă dormi.
Te posedă, domnişorule Frodo.
- Trebuie să-l înfrunţi. - Ştiu ce am de făcut, Sam.
Inelul mi-a fost încredinţat mie. Este sarcina mea.
A mea, numai a mea.
N-auzi ce vorbe rosteşti ?
N-auzi cum sună ?
Îl vrem. Avem nevoie de el.
Trebuie să avem Nepreţuitul.
Ei ni l-au furat.
Hobbiţi mârşavi ! Hoţi, perfizi, pungaşi.
Nu, stăpânul, nu !
Ba da. Pungaşi !
Te vor înşela, îţi vor face rău, te vor minţi.
Stăpânul e prietenul meu.
Tu nu ai prieteni. Nimeni nu te place.
Nu te ascult.
- Eşti un mincinos şi un hoţ... - Nu.
...ucigaşule.
Pleacă ! Să plec ?
Te urăsc !
Ce ai fi fost fără mine ? Gollum.
Datorită mie ne-am salvat.
Am supravieţuit datorită mie.
Gata.
Ce ai spus ?
Acum, stăpânul are grijă de noi.
Nu avem nevoie de tine.
Cum ?
Pleacă şi nu te mai întoarce.
Nu.
Pleacă şi nu te mai întoarce niciodată !
I-am spus să plece, şi a plecat, Nepreţuitule.
A plecat !
Sméagol e liber !
Uite !
Vezi ce-a găsit Sméagol ?
Sunt tineri, sunt fragezi, sunt gustoşi.
Chiar aşa sunt ! Mănâncă-i !
Nu mai fă aşa, îi faci silă.
Într-un singur mod poţi mânca o pereche de iepuri.
Ce faci ? Hobbit gras şi prost.
Îl strici.
Ce să stric ? N-are pic de carne.
Ne-ar prinde bine nişte patate bune.
Ce-s alea patate, drăguţă ? Ce sunt patatele ?
Cartofi. Îi fierb, îi fac piure şi îi pun în farfurie.
Sau felii mari, aurii, cu o porţie bună de peşte prăjit.
- Nici tu n-ai refuza aşa ceva. - Ba da.
Să strici bunătate de peşte !
Dă-ni-l crud, cât încă mişcă.
Rămâi la cartofii tăi nesuferiţi.
Eşti fără leac.
Domnişoru' Frodo ?
- Cine sunt ? - Oameni haini, slugile lui Sauron.
Au fost chemaţi la Mordor.
Seniorul Întunericului îşi adună toate oştile.
Nu mai durează. Va fi gata curând.
- Gata pentru ce ? - Gata de război.
Cel din urmă război, care va cufunda lumea în beznă.
Am face bine să plecăm. Haide, Sam.
Domnişoru' Frodo.
Priveşte !
E un olifant.
Nimeni n-o să mă creadă acasă.
Sméagol ?
Am zăbovit destul.
Să mergem, Sam.
Staţi ! Suntem drumeţi nevinovaţi !
Nu există drumeţi pe meleagurile astea. Doar slugi ale Turnului Întunecimii.
Avem de dus la bun sfârşit o misiune tainică.
N-ar trebui să ne împiedice nimeni care pretinde că se împotriveşte duşmanului.
Duşmanul ?
Şi el a crezut că-şi face datoria, la fel ca şi tine.
Te întrebi ce nume purta, de unde venea.
Şi dacă chiar avea un suflet hain.
Ce minciuni l-au mânat atât de departe de casă !
Dacă n-ar fi preferat să fi rămas liniştit acasă.
Războiul ne va veni la toţi de hac.
Legaţi-le mâinile.
E adevărat, nu vezi prea des femei ale gnomilor.
De fapt, gnomii seamănă atât de mult la voce şi la trup,
încât de multe ori femeile sunt luate drept bărbaţi.
Bărbile sunt de vină...
Din cauza asta se crede că
nu există femei în seminţia noastră...
şi că gnomii răsar din nişte găuri în pământ,
ceea ce e de râs, fireşte.
E în ordine. Nu intraţi în panică !
Am făcut într-adins.
Nu mi-am mai văzut nepoata zîmbind de multă vreme.
Era o copilă cînd i-au adus părintele mort.
Ucis de orci.
Şi-a privit mama răpusă de jale.
Şi apoi a fost lăsată, să îngrijască un rege cu teama cuibărită în suflet.
Sortită să aştepte după un bătrîn care ar fi trebuit să o iubească ca un părinte.
Gimli.
Nu, n-aş putea !
N-aş putea.
Am făcut nişte tocană.
Nu-i multă, dar e fierbinte.
Mulţumesc.
- E bună. - Chiar aşa ?
Unchiul meu mi-a povestit un lucru ciudat.
Spunea că ai luptat în război alături Thengel, bunicul meu.
Sigur se înşală.
Regele Theoden are o memorie bună. Era doar un copil la vremea aia.
Atunci tu trebuie să ai pe puţin 60 de ani.
Şaptezeci ?
Nu poţi avea optzeci de ani !
Optzeci şi şapte.
Eşti unul dintre dunedaini.
Un urmaş al numenoreenilor, binecuvîntat cu viaţă lungă.
Se spunea că neamul vostru a trecut în legendă.
Au mai rămas doar cîţiva dintre noi.
Regatul de la Miazănoapte a fost nimicit de multă vreme.
Îmi pare rău. Te rog, mănîncă.
Lumina Stelei Înserării nu păleşte şi nici nu sporeşte.
Eu singură decid cui i-o dau.
La fel ca şi inima mea.
Dormi...
Dorm.
E un vis.
Atunci, e un vis frumos.
Dormi...
Mi-ai spus cândva...
că ziua aceasta va veni.
Nu e sfârşitul, ci începutul.
Trebuie să pleci cu Frodo.
Ăsta e drumul tău.
Drumul meu e ascuns vederii.
Se întinde la picioarele tale.
Nu poţi şovăi acum.
Arwen...
Dacă nu crezi în nimic altceva,
crezi în ea.
Crezi în noi.
Unde este ?
Femeia care ţi-a dat giuvaierul acela.
Vremea noastră pe acest pământ se sfârşeşte.
Vremea lui Arwen se sfârşeşte.
Las-o să plece,
să se urce pe corabia ce pleacă spre Soare-Apune.
Las-o să ia cu ea în Tărâmul Nemuririi iubirea pe care ţi-o poartă.
Acolo dragostea ei va trăi veşnic.
Dar niciodată mai mult decât o amintire.
Nu-mi voi lăsa fiica aici, să moară !
- Rămâne pentru că nu şi-a pierdut speranţa. - Rămâne pentru tine !
Locul ei e alături de cei de-un neam cu ea.
Aşa ai fi vrut să pleci ?
Credeai că ai putea să dispari în zori, neobservat ?
Nu mă voi mai întoarce.
Îţi nesocoteşti iscusinţa în luptă.
Te vei întoarce.
Nu vorbesc de moartea în luptă...
Atunci despre ce vorbeşti ?
Poţi avea parte de o altă viaţă...
Departe de războaie, de durere şi disperare.
De ce îmi spui asta ?
Eu sunt muritor. Tu eşti din neamul elfilor.
A fost un vis, Arwen.
Nimic mai mult.
Nu te cred.
Îţi aparţine.
A fost un dar.
Păstreaz-o.
Domnia ta ?
A plecat spre Tărâmul Nemuririi, împreună cu cei de-un neam cu ea.
Ce este ?
- Háma ? - Nu sunt sigur...
Wargii !
O iscoadă !
- Ce e ? Ce vezi ? - Ne atacă wargii !
Adăpostiţi-vă !
Toţi bărbaţii călare să treacă în fruntea coloanei !
Ridică-mă ! Sunt călăreţ.
Mai repede !
Trebuie să-i duci pe oameni la Văgăuna lui Helm, cât mai degrabă.
- Pot să lupt. - Nu !
Trebuie să faci asta, pentru mine.
După mine !
- Înainte ! La atac ! - Luaţi-o spre vale !
- Aşa ! - Nu vă risipiţi !
Adu-ţi mutra aia frumoasă la securea mea !
E pus la socoteala mea !
Împuţite creaturi !
Aragorn !
Aragorn ?
Spune-mi ce s-a întâmplat şi-ţi uşurez moartea.
Este...
mort.
A făcut un mic salt în prăpastie.
Minţi !
Urcaţi-i pe răniţi pe cai !
Lupii din Isengard se vor întoarce.
Lăsaţi-i aici pe morţi.
Vino...
- În sfîrşit ! - Văgăuna lui Helm !
Uite-o, e Văgăuna lui Helm !
Suntem în siguranţă !
Suntem în siguranţă, domniţă !
Mulţumesc.
- Mamă ! - Eothain !
Freda !
- Unde sunt ceilalţi ? - Doar atîţia am reuşit să salvăm, domniţă.
Duceţi-i în caverne.
Faceţi loc regelui !
Faceţi-i loc lui Théoden ! Faceţi loc regelui !
Atât de puţini ! Atât de puţini v-aţi întors...
Oamenii sunt acum în siguranţă.
Dar am plătit cu multe vieţi.
Domniţă...
Lordul Aragorn...
Unde e ?
A căzut.
Adu toate trupele la adăpostul zidurilor.
Baricadează porţile şi pune străji pe ziduri.
Şi cei care nu pot lupta, Măria ta ? Femeile şi copiii ?
Duceţi-i în caverne.
Saruman se crede mult prea puternic de îşi închipuie că ne poate veni de hac aici.
Văgăuna lui Helm are un singur punct slab.
Zidurile exterioare sunt stânci masive.
Dar la baza lor e un mic tunel,
prin care se scurge apa.
Cum ? Cum poate focul să distrugă piatra ?
Ce plăsmuire poate fărâma zidul ?
Dacă spargem zidul, Văgăuna lui Helm o să cadă.
Chiar dacă am sparge zidul, ar fi nevoie de oşteni fără de număr,...
mii şi mii, să distrugă turnul fortăreţei.
Ar fi nevoie de zeci de mii.
Dar nu există asemenea armie, stăpâne.
O nouă putere se ridică.
Iar izbânda va fi curând a ei.
În noaptea aceasta...
pământul va musti de sângele rohirrimilor !
Plecaţi spre Văgăuna lui Helm !
Nu cruţaţi nici o viaţă !
La luptă !
Pentru oameni, soarele nu va mai răsări.
Uite ! Se vede fum la miazăzi.
În ultima vreme, se vede mereu ridicându-se fum...
dinspre Isengard.
Isengard ?
A fost o vreme...
când Saruman se plimba prin Codrul Fangorn.
Dar acum mintea lui se gândeşte numai la fiare...
şi roţi.
Nu-i mai pasă defel de cele ce sunt vii.
Ce este ?
E oştirea lui Saruman !
A început războiul !
Să te aibă în pază marele Valar !
Brego.
Arwen.
E timpul.
Corăbiile pleacă spre Valinor. Du-te acum, până nu e prea târziu.
Am ales.
Nu se va mai întoarce.
De ce vrei să te vejtejeşti aici, când nu mai e nici o speranţă ?
Mai există speranţă.
Chiar dacă Aragorn scapă cu viaţă din război, tot despărţiţi veţi fi.
Dacă Sauron e înfrânt, şi Aragorn ajunge rege,
şi tot ce ai visat se va împlini,
tot vei suferi, căci el e muritor.
De tăişul spadei sau de bătrâneţe, într-o zi,
Aragorn tot va muri.
Şi nimic nu va putea să-ţi aline durerea...
nimic nu va putea să-ţi aline durerea morţii lui.
El va muri,
dar numele lui va dăinui măreţ între regii oamenilor,
iar amintirea lui se va păstra luminoasă până la sfâşitul lumii.
Dar tu, fiica mea,
te vei ofili încet, pradă întunericului şi îndoielii
care te vor cuprinde precum noaptea de iarnă, geroasă şi fără de stele.
Vei rătăci pe aici,
umbră a durerii tale, pe sub copacii care vor muri pe rând...
Până când întreaga lume se va fi schimbat
şi lungii ani ai vieţii tale se vor fi scurs fără de rost.
Arwen...
Pentru tine nu e nimic aici.
Doar moarte.
Eu nu mă bucur de dragostea ta ?
Ai dragostea mea, tată !
Lumea s-a schimbat...
O simt în apă. O simt în pământ...
O miros în aer...
Puterea duşmanului creşte.
Sauron se va folosi de Saruman, marioneta lui,
pentru a distruge regatul Rohan.
Răul din Isengard a fost dezlănţuit.
Ochiul lui Sauron se întoarce acum spre Gondor,
ultimul regat liber al oamenilor.
Sauron va începe războiul cât mai grabnic.
Simte că Inelul e aproape.
Purtătorul Inelului e tot mai vlăguit.
În adâncul sufletului, Frodo începe să înţeleagă
că va plăti cu propria-i viaţă.
Tu ştii asta.
Ai văzut de multă vreme.
E primejdia pe care toţi o înfruntăm.
În întunericul care se întinde, voinţa Inelului devine tot mai puternică.
El se străduieşte din greu să ajungă iar în mâna oamenilor,
care cad atât de uşor pradă puterii lui.
Tânărul căpitan din Gondor nu trebuie decât să întindă mâna,
să ia Inelul pentru sine, şi lumea-ntreagă va fi pierdută.
Inelul e foarte aproape de clipa
în care îşi va împlini dorinţa.
Iar Sauron va stăpâni peste tot ce e viu pe acest pământ,
chiar de va însemna sfârşitul lumii.
Vremea elfilor...
s-a sfârşit.
Lăsăm Pământul-de-Mijloc în voia soartei ?
Îi lăsăm să-şi înfrunte singuri duşmanul ?
Ce veşti ?
Iscoadele noastre spun că Saruman a atacat Rohanul,
iar poporul lui Théoden s-a refugiat la Văgăuna lui Helm.
Dar trebuie să ne vedem de hotarele noastre, Faramir. Orcii s-au pus în mişcare.
Sauron îşi adună oştile.
Răsăritenii şi sudiştii sunt la Poarta Neagră.
- Câţi ? - Câteva mii. Dar vin tot mai mulţi.
- Cine apără malul spre miazănoapte ? - Cinci sute de oameni din Osgiliath.
Dacă oraşul e atacat, n-o să putem ţine piept duşmanului.
Saruman atacă dinspre Isengard,
Sauron dinspre Mordor...
Războiul se va prăvăli asupra oamenilor din ambele părţi.
Iar Gondorul e vlăguit.
Sauron ne va lovi cât de curând.
Şi va lovi năpraznic.
Acum ştie că nu putem să-i ţinem piept.
Oamenii mei spun că sunteţi iscoadele orcilor.
Noi, iscoade ? ! Stai puţin !
Dacă nu sunteţi iscoade, atunci, cine sunteţi ?
Vorbiţi !
Suntem hobbiţi din Comitat.
Frodo Baggins e numele meu, iar el e Sam Gamgee.
E garda ta ?
Sunt grădinarul lui.
Unde-i cel ce se furişa, tovarăşul vostru ?
O creatură pribeagă...
şi tare hâdă.
Nu mai e nimeni cu noi.
Am plecat din Vâlceaua Despicată, împreună cu alţi şapte tovarăşi.
Pe unul l-am pierdut în Moria...
Alţi doi erau de-un neam cu mine.
Mai erau cu noi un gnom, un elf şi doi oameni.
Aragorn, fiul lui Arathorn, şi Boromir din Gondor.
Eşti prieten cu Boromir ?
Da.
Cel puţin aşa am crezut...
Te va îndurera atunci să afli că Boromir a murit.
A murit ?
Cum ? Când ?
Fiind unul din tovarăşii lui, nădăjduiam să-mi spui tu asta.
Dacă ceva i s-a întîmplat lui Boromir, ar trebui să ne spui.
Cornul său a fost găsit pe malul rîului cu şase zile în urmă.
Era despicat.
Cu toate astea, am ştiut.
Era fratele meu.
Boromir !
Acest oraş a fost cîndva giuvaerul regatului.
Tărîmul luminii, frumuseţii şi muzicii.
Şi aşa va redeveni !
Aşa să ştie oştile din Mordor:
că niciodată ţinutul nostru nu va mai cădea pradă duşmanului.
Oraşul Osgiliath a fost recucerit pentru Gondor !
- Pentru Gondor ! - Pentru Gondor !
Frumoase cuvinte. Scurt şi cuprinzător.
Ne rămîne mai mult timp de băutură !
Desfundaţi butoiul ! Oamenii ăştia sunt însetaţi !
Să-ţi aminteşti de ziua de azi, frăţioare.
Azi viaţa e frumoasă.
Ce este ?
E aici.
O clipă de linişte, Nu ne poate lăsa măcar o clipă ?
Unde e ?
Unde e ce are Gondorul mai de preţ ? Unde-mi e primul născut ?
Tată !
Se spune că ai înfrînt vrăjmaşul cu un singur braţ.
Exagerează. E şi izbînda lui Faramir în aceeaşi măsură.
Dacă n-ar fi fost Faramir, oraşul ar fi fost neînfrînt.
Nu ţi-a fost încredinţat să-l aperi ?
Aş fi reuşit, dar am fost prea puţini.
Prea puţini...
L-ai lăsat pradă vrăjmaşului.
Întotdeauna mă pui într-o lumină nefavorabilă.
Nu era intenţia mea.
Nu-i acorzi încredere, şi el totuşi încearcă să-ţi facă voia.
- Te iubeşte, tată. - Nu mă tulbura cu Faramir...
îi ştiu calităţile, şi nu sunt multe.
Avem lucruri mult mai importante de vorbit.
Elrond din Vîlceaua Despicată ne-a chemat la sfat.
Nu vrea să ne dezvăluie nimic, dar am ghicit scopul.
Se zvoneşte că arma vrăjmaşului a fost găsită.
Inelul Inelelor.
- Pierzania lui lsildur. - A căzut în mîinile elfilor.
Toţi vor încerca să pună mîna pe el, oamenii, gnomii, vrăjitorii.
Nu putem lăsa să se întîmple aşa ceva. El trebuie să ajungă în Gondor.
- Gondor. - E primejdios, eu ştiu.
Inelul va încerca să ademenească inima celor mai slabi.
Dar tu eşti puternic. Iar nevoia noastră e mare.
Sîngele nostru e vărsat, oamenii noştri mor.
Sauron nu-şi iroseşte timpul. El îşi adună o nouă oştire.
Se va întoarce.
Şi cînd va veni, vom fi neputincioşi în calea lui.
Trebuie să te duci.
Întoarce-te cu preţiosul dar.
Nu. Locul meu e aici, alături de oamenii mei. Nu la Vîlceaua Despicată.
- Îţi vei renega propriul tată ? - Dacă e nevoie să merg la Vîlceaua Despicată
- ...trimite-mă pe mine în locul lui. - Tu ?
Înţeleg.
Un mare prilej pentru Faramir, Căpitanul din Gondor, să arate ce poate.
Nu cred.
Îi încredinţez misiunea asta doar fratelui tău.
Singurul care nu mă va dezamăgi.
Aminteşte-ţi de ziua de azi, frăţioare.
Căpitane Faramir !
L-am găsit pe cel de-al treilea.
Trebuie să vii cu mine. Acum !
Acolo jos !
Pedeapsa pentru cel ce intră în Heleşteul Neîngăduit e moartea.
Oamenii aşteaptă ordinul meu.
Să tragă ?
Piatra şi apa de aici Plăcute-s şi reci.
Dulce şi zemos.
E tot ce vrem de ros. Să prindem un peşte.
Dulce şi zemos.
Stai !
Fiinţa aceea e în grija mea.
Şi eu, în grija lui.
E călăuza noastră.
Te rog,
îngăduie-mi să cobor la el !
Sméagol...
Stăpânul e aici !
Vino, Sméagol !
Ai încredere în stăpân. Vino !
Trebuie să plecăm chiar acum ?
Sméagol, trebuie să ai încredere în stăpân.
Vino după mine. Hai !
Vino.
Vino, Sméagol !
Sméagol e cuminte. Bravo !
Hai, vino !
Nu-i faceţi rău !
Sméagol, nu te zbate ! Ascultă-mă, Sméagol !
Stăpâne !
Ajunge.
Unde îi duci ?
Răspunde !
Sméagol...
De ce plângi, Sméagol ?
Oamenii cei haini ne fac rău.
Stăpânul ne-a înşelat !
Sigur că ne-a înşelat !
Ţi-am spus că e viclean.
Ţi-am spus că e trădător.
Stăpânul ne e prieten !
Ne e prieten.
Stăpânul ne-a trădat !
Nu. Nu e treaba ta.
Lasă-ne în pace !
Hobbiţi dezgustători !
Ei ni l-au furat !
Nu, nu...
Ce au furat ?
Nepreţuitul meu !
Trebuie să scăpăm de aici.
Pleacă primul. Acum !
Poţi să faci asta.
Foloseşte Inelul, domnişoru' Frodo !
Doar de data asta.
Pune-l în deget !
Fă-te nevăzut.
Nu pot.
Ai avut dreptate, Sam.
Ai încercat să-mi spui...
Îmi pare rău.
Inelul pune stăpânire pe mine, Sam.
Dacă mi-l pun în deget,
Sauron mă va găsi.
O să mă vadă.
domnişoru' Frodo...
Deci asta e dezlegarea tuturor cimiliturilor !
Am acum în puterea mea, în sălbăticia asta,
două jumătăţi-de-om...
şi o oştire care îmi aşteaptă porunca.
Inelul Puterii e la îndemâna mea.
Un mare prilej pentru Faramir, Căpitanul din Gondor,
să arate ce poate.
Nu !
Încetează !
Lasă-l în pace !
Nu înţelegi ?
Trebuie să-l distrugă !
Acolo mergem, în Mordor.
La Muntele de Foc !
Osgiliath a fost atacat. Cer ajutoare.
Te rog ! E atât de greu...
N-ai de gând să-l ajuţi ?
Căpitane ?
Pregătiţi-vă de plecare.
Inelul merge în Gondor.
- Trăieşte ! - Unde e ?
La o parte din calea mea ! Îl omor !
Eşti cel mai norocos, mai deştept...
şi mai nesăbuit om pe care îl cunosc !
Fii binecuvântat, flăcăule !
Gimli, unde e regele ?
Ai întârziat.
Arăţi groaznic !
Mulţumesc.
O oştire numeroasă, spui ?
- N-a mai rămas nimeni în Isengard. - Câţi sunt ?
Zece mii, pe puţin.
Zece mii ?
Oştirea asta a fost zămislită pentru un singur ţel.
Să distrugă lumea oamenilor.
Până la căderea nopţii vor ajunge aici.
Să vină !
Vreau ca toţi bărbaţii şi băieţii în stare să ţină o armă în mână
să fie gata de luptă, până la căderea nopţii.
Vom apăra de sus podul şi porţile.
Nici o oştire n-a trecut vreodată de Zidul Văgăunii,
nici n-a călcat picior de vrăjmaş în Cetatea Cornului !
Nu e un pâlc de orci fără minte.
Avem de-a face cu Uruk-hai.
Au armuri groase şi scuturi late.
Am luptat în multe războaie, jupâne gnom.
Ştiu cum să-mi apăr propria fortăreaţă.
Se vor lovi de ea precum apa de stâncă.
Hoardele lui Saruman vor prăda şi vor pârjoli totul în cale.
Am mai trecut prin asta.
Holdele pot fi semănate din nou,
casele pot fi reconstruite.
Îndărătul acestor ziduri,
vom supravieţui urgiei.
Nu vin să dea foc holdelor şi satelor din Rohan.
Vin să-i omoare pe oamenii de aici,
până la cel din urmă sugar !
Şi ce ai vrea să fac ?
Uită-te la oamenii mei !
Curajul lor atârnă de un fir de păr.
Dacă ne e scris ca acesta să fie sfârşitul, măcar să murim ca nişte viteji
de care să pomenească cei ce vor veni.
Trimite soli călare, Măria ta.
Trebuie să ceri sprijin !
Şi cine ne va sări în ajutor ?
Elfii ?
Gnomii ?
Noi nu suntem norocoşi ca tine. Nu avem atâţia prieteni.
Vechile alianţe au murit.
- Gondorul îţi va sări în ajutor. - Gondorul ?
Unde a fost Gondorul, când Meleagul de la Apus a căzut ?
Unde a fost Gondorul, când duşmanii ne-au împresurat ?
Unde a fost...
Nu, lord Aragorn.
Suntem singuri.
Duceţi femeile şi copiii în caverne.
Avem nevoie de timp să adunăm...
Nu mai e timp. Războiul e-n prag.
Trimite oameni la porţi !
Noi, enţii, nu ne-am mai amestecat
în războaiele oamenilor şi ale vrăjitorilor.
de multă vreme.
Dar acum e pe cale să se petreacă
ceva ce nu s-a mai văzut
de veacuri.
Divanul Enţilor !
Ce e ăla ?
E o întrunire.
O întrunire a ce anume ?
Fag... Stejar...
Castan... Frasin...
Foarte bine !
Au venit mulţi.
Acum trebuie să hotărâm dacă enţii...
vor merge la război.
Intraţi în caverne !
Grăbiţi-vă !
Vom aşeza oamenii de rezervă de-alungul zidului.
Îi pot ajuta pe arcaşii de deasupra porţilor.
Aragorn, trebuie să te odihneşti.
Nu ne eşti de trebuinţă pe jumătate viu.
Aragorn !
Voi fi trimisă împreună cu femeile în caverne.
E o îndatorire onorabilă.
Să am grijă de copii, să găsesc mîncare şi culcuş cînd bărbaţii se vor întoarce.
Găseşti ceva glorios în asta ?
Domniţă, e vremea cînd trebuie să facem lucruri fără răsplata gloriei.
Cine-i v-a susţine pe oameni pînă la sfîrşit ?
- Lasă-mă să-ţi fiu alături. - Nu-mi stă în puteri să poruncesc asta.
Nu le-ai poruncit celorlalţi să rămînă !
Luptă împreună cu tine din cauză că vor să-ţi fie alături.
Din cauză că ei te iubesc.
Iartă-mă.
Plugari, fierari, grăjdari...
Ăştia nu sunt soldaţi.
- Mulţi au în spate prea multe ierni. - Sau prea puţine.
Uitaţi-vă la ei ! Sunt înspăimântaţi.
Se vede în privirea lor.
Şi au de ce...
Trei sute... împotriva a zece mii !
Au mai multe şanse aici decât în Edoras.
Aragorn, nu pot câştiga bătălia asta !
Vor muri cu toţii !
Atunci, voi muri alături de ei !
Lasă-l acum, băiete.
Lasă-l singur...
Toţi sătenii în stare să ţină o spadă au fost trimişi să-şi ia o armă.
Măria ta ?
Cine sunt eu, Gamling ?
Eşti regele nostru, Măria ta.
Şi aveţi încredere în regele vostru ?
Stăpâne, oamenii tăi...
te vor urma, oricare va fi sfârşitul.
Oricare va fi sfârşitul...
Unde sunt caii şi călăreţii ?
Unde e cornul ce suna izbânda ?
Duse sunt acele zile, precum ploaia peste povârnişul muntelui,
precum vântul prin ierburi.
Zilele s-au scurs încet spre apus,
dincolo de munţi...
Făcând loc Umbrei.
Cum am ajuns aici ?
Durează de ore.
Probabil că s-au decis deja.
Să ne decidem ? Nu.
Abea am apucat...
să ne salutăm.
E deja miezul nopţii.
Grăbiţi-vă.
Nu te pripi.
Nu mai avem timp !
Nu vă opriţi ! La zidul exterior !
Dă-mi sabia.
Cum te cheamă ?
Sunt Haleth, fiul lui Háma, Domnia ta.
Oamenii spun că nu vom mai apuca zorile.
Spun că nu e nici o speranţă.
E o sabie bună.
Haleth, fiul lui Háma...
Speranţă există întotdeauna.
Am avut încredere în tine şi nu ne-ai purtat niciodată pe drumuri greşite.
Iartă-mă.
Nu trebuia să-mi pierd speranţa.
Dacă am fi avut timp, aş fi aranjat-o.
Mi-e cam strâmtă peste piept.
Ăsta nu e corn de-al orcilor !
Trimite după rege !
- Deschideţi porţile ! - Deschideţi porţile !
Cum e cu putinţă ?
Aduc solie de la Elrond, din Vâlceaua Despicată.
A existat cândva o alianţă între oameni şi elfi.
Cu mult timp în urmă, am luptat şi am murit împreună.
Am venit să onorăm acea alianţă.
Sunteţi mai mult decât bine veniţi !
Suntem mândri să luptăm din nou alături de oameni.
Puteaţi să alegeţi un loc mai bun !
Nu ştiu ce noroc te însoţeşte, dar să sperăm că va apuca zorile.
Prietenii îţi sunt alături, Aragorn.
Să sperăm că şi ei vor mai apuca zorile...
Nu le arătaţi nici un fel de îndurare,
căci nu veţi primi nici strop !
- Ce se petrece acolo ? - Să-ţi descriu ?
Sau vrei să-ţi găsesc o ladă ?
Nu trageţi !
Şi aşa începe...
Pregătiţi arcurile !
Armura lor e slabă la gât şi sub braţ.
Eliberaţi săgeţile !
Au lovit vreunul ?
Trageţi fără încetare !
- Trageţi ! - Trageţi !
Ochiţi ! Trageţi !
Trimiteţi-i la mine !
Scări !
Bine !
Săbiile ! Săbiile !
Legolas, am omorât doi !
Eu am ajuns la 17.
N-o să mă întreacă unul cu urechi ţuguiate !
19 !
Merry...
Am căzut de acord.
Da ?
Le-am spus numele voastre celor din Divanul Enţilor
şi am căzut de acord...
că nu sunteţi orci.
Astea sunt veşti bune.
Şi Saruman ? Aţi luat o decizie în privinţa lui ?
- Nu te pripi, jupâne Meriadoc. - Să mă pripesc ?
Prietenii noştri sunt acolo !
Au nevoie de sprijinul nostru. Nu pot duce singuri războiul ăsta !
Război ? Da...
Ne priveşte pe noi toţi.
Copac, rădăcină şi ramură.
Dar trebuie să înţelegi, tinere hobbit,
că durează foarte mult...
să spui ceva în vechea limbă a enţilor.
Şi noi nu spunem niciodată nimic,
dacă nu merită...
să pierzi mult timp spunând acel lucru.
17 ! 18 !
19 !
20 !
21 !
Trageţi asupra podului !
Asta e tot ?
De atâta sunt în stare vrăjile tale, Saruman ?
Doboară-l, Legolas !
Omoară-l !
Baricadaţi porţile !
Rezistaţi ! Nu-i lăsaţi să intre !
Aragorn !
Gimli !
Trageţi !
La atac !
Enţii nu pot ţine piept unei asemenea vijelii.
Trebuie să trecem peste astfel de lucruri aşa cum am făcut-o întotdeauna.
Cum poate fi asta hotărârea voastră ?
Nu e războiul nostru.
Dar faceţi parte din lumea asta !
Nu-i aşa ?
Trebuie să ne ajutaţi ! Vă rog !
Trebuie să faceţi ceva !
Eşti tânăr şi curajos, jupâne Merry.
Dar rolul tău în povestea asta s-a sfârşit.
Întoarce-te acasă.
Poate că Arbore-bărbos are dreptate.
Locul nostru nu e aici, Merry.
Războiul ăsta e prea mare pentru noi.
În fond, ce am putea face noi ?
Dar avem Comitatul.
Poate că ar trebui să mergem acasă.
Văpăile din Isengard se vor întinde peste tot
şi vor face scrum şi pădurile de lângă Târgupitit şi din Ţara lezilor.
Şi...
Şi tot ce-a fost odinioară verde şi frumos va pieri pe vecie.
Comitatul nu va mai exista, Pippin.
Aragorn !
Retrageţi-vă către turn !
Ia-ţi oamenii de acolo !
Spre turn !
Retrageţi-vă spre turn !
Haldir !
Către turn !
Ce faceţi ? De ce v-aţi oprit ?
Haldir !
Baricadaţi porţile !
Rezistaţi !
La porţi ! Scoateţi săbiile !
Faceţi loc !
Nu mai putem rezista mult !
- Nu-i lăsa să treacă ! - De cât timp ai nevoie ?
De cât îmi poţi da.
Gimli !
Buşteni !
Întăriţi porţile !
Hai ! Le putem veni de hac !
E departe.
Aruncă-mă.
- Cum ? - Nu pot sări până acolo.
Aruncă-mă !
Să nu-i spui elfului !
Nici o vorbuliţă.
Baricadaţi uşa !
- Faceţi loc ! - Vino cu mine la baricadă !
Aveţi grijă în spate !
- Aduceţi încă unul aici ! - Mai sus !
Baricadaţi repede porţile !
Gimli ! Aragorn ! Plecaţi de acolo !
Aragorn !
Spuneţi-le tuturor să se retragă !
Sunaţi retragerea !
Retrageţi-vă !
Porţile au cedat !
Au pătruns în castel ! Retrageţi-vă !
- Retrageţi-vă ! - Retrageţi-vă !
Repede, înăuntru ! Intraţi repede !
Către turn !
O să vă las la hotarul dinspre Soare-Apune al pădurii.
De acolo, dacă o luaţi spre miazănoapte, puteţi ajunge acasă.
Aşteaptă ! Opreşte-te !
Opreşte-te !
Întoarce !
- Întoarce ! Du-ne spre miazăzi. - Spre miazăzi ?
Dar ar însemna să ajungeţi la Isengard !
Întocmai.
Dacă o luăm spre miazăzi, am putea scăpa nevăzuţi de Saruman.
Cel mai sigur loc pentru noi e în mijlocul primejdiei.
E cel din urmă lucru la care s-ar aştepta Saruman.
Mie mi se pare tare prostesc.
Dar, ce-i drept,
voi sunteţi foarte mărunţei.
Poate că aveţi dreptate.
Către miazăzi, atunci !
Ţineţi-vă bine, micuţilor din Comitat !
Mi-a plăcut întotdeauna să merg către miazăzi.
Îmi pare mereu că merg la vale.
Ţi-ai pierdut minţile ? O să cădem în ghearele lor !
Nu.
De data asta, nu.
Priviţi !
Osgiliath e în flăcări !
Mordorul ne-a atacat !
Inelul nu va salva Gondorul.
Nu are putere decât să distrugă.
Te rog !
Lasă-mă să plec !
Grăbiţi-vă !
Faramir !
Trebuie să mă laşi să plec !
Uneori, familii întregi de mici şoricei de câmp
se caţără pe mine şi tare mă mai gâdilă !
Încearcă să-şi croiască drum către...
Mulţi dintre arborii aceştia mi-au fost prieteni,
făpturi pe care le cunoscusem de când erau nuci şi ghinde.
Îmi pare rău, Arbore-bărbos.
Fiecare avea glasul lui...
Saruman !
Un vrăjitor ar trebui să aibă mai multă minte !
Nu există blestem în limba elfilor,
a enţilor ori a oamenilor,
pe măsura acestei mârşăvii !
Priveşte ! Copacii ! Se mişcă !
Încotro se îndreaptă ?
Se răzbună pe orci.
Voi face Isengardul să plătească pentru asta !
Îl voi distruge !
Da !
Să mergem, prieteni !
Enţii pleacă la război.
Se prea poate...
să mergem la moarte.
Cel din urmă drum...
al enţilor ...
Faramir, orcii au cucerit malul dinspre Soare-Răsare. Sunt mult prea numeroşi.
Până la căderea nopţii, vom fi înfrânţi.
Domnişoru' Frodo ?
Inelul îl cheamă, Sam. Ochiul lui aproape că m-a găsit.
Rezistă, domnişoru' Frodo ! O să fie bine.
Duceţi-i înaintea tatălui meu.
Spuneţi-i că Faramir îi trimite un dar de mare preţ.
O armă care va schimba soarta acestui război.
Vrei să ştii ce s-a întâmplat cu Boromir ?
Vrei să ştii de ce a murit fratele tău ?
A încercat să-i ia Inelul lui Frodo, după ce a făcut legământ să-l apere !
A încercat să-l omoare !
Inelul l-a făcut pe fratele tău să-şi piardă minţile !
Feriţi-vă !
Domnişoru' Frodo ?
Ei sunt aici.
Au venit !
Nazgul !
Stai aici ! Nu te arăta !
Adăpostiţi-vă !
Fortăreaţa a căzut !
S-a sfârşit.
Ai spus că fortăreaţa nu va cădea, atâta timp cât oamenii tăi o apără.
Şi ei încă o apără. Au murit ca s-o apere !
Sparg uşa !
Au intrat !
Nu există altă cale de ieşire din caverne, pentru femei şi copii ?
Nu e nici o altă cale ?
Există un tunel care duce în inima munţilor.
Dar nu vor ajunge prea departe. Uruk-haii sunt câtă frunză şi iarbă.
Femeile şi copiii să se îndrepte spre tunel.
- Apoi baricadaţi intrarea. - Atâta moarte...
Ce pot face oamenii împotriva unei asemenea uri neostoite ?
Încalecă şi vino cu mine.
Să mergem să-i înfruntăm.
Pentru moarte şi glorie !
Pentru Rohan !
Pentru poporul tău !
Răsare soarele !
"Aşteaptă-mă în zorii celei de-a cincea zile."
"În zori...
să priveşti către Soare-Răsare."
Da !
Cornul lui Helm Pumn-de-Fier...
va răsuna din nou în Văgăună !
Pentru ultima dată !
Da !
A sosit ceasul să luptăm alături, cu spada în mână !
Cumplite fapte, e vremea voastră !
Urgie, prăpăd...
şi-un răsărit de soare scăldat în sânge !
Înainte, eorlingi !
Gandalf.
Regele Théoden e singur.
Nu-i singur.
Rohirrimi !
Eomer.
Înainte, pentru rege !
Da !
Frumoasă lovitură !
Dărâmaţi zăgazul !
Descătuşaţi apele râului !
Pippin, ţine-te bine !
Ţineţi-vă bine, micuţilor hobbiţi !
Ce faci ?
Unde te duci ?
Sunt eu !
Sunt Sam al tău !
Nu-l mai ştii pe Sam al tău ?
Nu pot să fac asta, Sam...
Ştiu.
Nimic nu-i bine în povestea asta.
Noi nici n-ar fi trebuit să fim aici.
Dar suntem.
E ca în poveştile acelea minunate, domnişoru' Frodo.
Cele vrednice de luat în seamă.
Poveşti înţesate de primejdii întunecate.
Uneori nici n-ai fi vrut să le afli sfârşitul,
căci cum ar fi putut oare să se termine cu bine ?
Cum să poată lumea să fie din nou cum a fost cândva,
când a fost cuprinsă de atâta rău ?
Victorie !
Am izbândit !
Dar, în cele din urmă, Umbra e doar ceva...
trecător.
Şi Întunericul trebuie să dispară într-o bună zi.
O nouă zi va veni.
Iar când va răsări din nou, soarele va fi cu mult mai strălucitor.
Astea erau poveştile pe care le ţineai minte...
şi le socoteai însemnate.
Chiar dacă erai prea mic să înţelegi de ce.
Dar cred că ştiu de ce le-am ţinut minte, domnişoru' Frodo.
Acum ştiu.
Oamenii din poveştile acelea...
avuseseră o groază de ocazii să se întoarcă din drum, numai că n-au făcut-o.
Au mers mai departe,
pentru că aveau credinţă cu adevărat în ceva.
Noi în ce credem, Sam ?
Credem că există ceva bun în lume, domnişoru' Frodo.
Şi că merită să lupţi pentru el.
Cred că, până la urmă, dorim aceleaşi lucruri, Frodo Baggins.
Ştii care sunt legile noastre, legile tatălui tău.
Dacă îi laşi să plece, va trebui să plăteşti cu viaţa.
Atunci, voi plăti cu viaţa.
Eliberează-i !
Nu intraţi în pădure !
Nu vă apropiaţi de copaci !
Numărătoarea finală...
- Patruzeci şi doi. - Patruzeci şi doi ?
Nu e rău pentru un tînăr prinţ elf.
Eu însumi stau destul de bine cu patruzeci şi trei.
- Patruzeci şi trei. - El era deja mort.
- Mai mişca. - Mai mişca...
din cauză că i-am atins sistemul nervos cu securea !
- Nu arată prea fericit, nu-i aşa ? - Nu e fericit deloc, Merry.
Încă, cred că priveliştea ar fi destul de frumoasă de acolo, de sus.
Sigur că da. E o reşedinţă bună.
Am auzit că personalul e foarte bun.
- Ce faci ? - Nimic.
- Lumea s-a întors la normal, asta-i tot. - Nu, nu-i aşa.
Mor de foame.
Noroc în încercarea de a găsi ceva de-ale gurii pe aici.
Poate şobolani morţi şi pîine mucegăită.
Magazia lui Saruman !
Nu-mi vine să cred.
Nu poate fi adevărat.
- Este adevărat ! - Frunză din Valea Lungă.
Cea mai bună buruiană-a-pipei de pe Meleagul de la miazăzi.
E perfect. Cîte un butoi pentru fiecare.
Aşteaptă.
Crezi că ar trebui să o împărţim cu Arborebărbos ?
S-o împărţim ?
Nu. Nu.
Plante moarte şi treburi din astea.
Să nu crezi că va înţelege.
I-ar putea fi o rudă îndepărtată.
Am priceput.
Nu te pripi.
Exact.
Bar-hrum.
Asta e vechea scurgere.
Curge pe sub rîu şi se îndreaptă direct către marginea oraşului.
Vei găsi adăpost în pădurea aceea.
Căpitane Faramir...
ai arătat din ce stofă eşti croit.
Din cea mai bună.
Comitatul trebuie să fie, sincer, un mare regat, jupâne Gamgee...
unde grădinarii sunt ţinuţi la mare cinste.
Pe ce drum vei apuca cînd vei ajunge la pădure ?
Gollum spune că e un drum...
pe lîngă Minas Morgul care urcă în munţi.
Cirith Ungol ?
- Aşa se numeşte ? - Nu.
Nu !
- Da. - Frodo...
se spune că răul sălăşluieşte pe podul de la Minas Morgul.
- Nu te poţi aventura pe acel drum. - E singurul drum.
Stăpînul spune că trebuie să mergem în Mordor, aşa că trebuie să încercăm.
Trebuie.
Mergeţi, Frodo. Mergeţi însoţiţi de gîndul oamenilor buni.
Mulţumesc.
Fie ca moartea să te răpună iute dacă le faci vreun rău.
Haide, ţine-o tot aşa.
Domnişoru' Frodo nu a vrut ca Pribegii să-ţi pricinuiască vre-un rău.
Ştii asta, nu-i aşa ?
Încerca să te salveze.
Să mă salveze ?
Să nu-i porţi ranchiună.
- Iartă şi uită. - Nu, fără ranchiună.
Gollum, Gollum.
Da, stăpâne.
- Hobbiţi drăguţi. - Frumos din partea ta.
Foarte frumos, întradevăr, Gollum.
Furia lui Sauron va fi cumplită, ne va lovi năprasnic.
Bătălia pentru Văgăuna lui Helm s-a sfârşit.
Bătălia pentru Pământul-de-Mijloc e pe cale să înceapă.
Toate nădejdile noastre sunt acum în mâinile a doi micuţi hobbiţi,
pierduţi undeva în pustietate.
Mă întreb dacă om fi şi noi vreodată puşi în cântări sau poveşti.
Cum ?
Oare oamenii vor spune vreodată "Ia să auzim cum a fost cu Frodo şi Inelul !"
Şi vor spune, "Da ! Asta-i una dintre poveştile cele mai frumoase !"
"Frodo a fost tare viteaz, nu-i aşa, tată ?"
"Da, băiete."
"Cel mai vestit dintre hobbiţi. Şi asta spune totul."
Ai uitat unul dintre personajele de vază,
"pe Sam cel înţelept şi viteaz."
"Mai spune-mi despre Sam !"
Frodo n-ar fi ajuns departe, de n-ar fi fost Sam.
Nu se cade să-ţi baţi joc, domnişoru' Frodo. Eu vorbeam serios.
Şi eu.
"Sam cel înţelept şi viteaz"...
Smeagol ?
Nu te aşteptăm, să ştii. Vino odată !
Stăpânul !
Stăpânul ne caută.
Stăpânul nu ne-ar face rău.
Stăpânul şi-a călcat făgăduiala !
Nu-i cere asta lui Sméagol !
Bietul, sărmanul Sméagol...
Stăpânul ne-a trădat !
Hainul ! Vicleanul ! Mincinosul !
Trebuie să-i frângem gâtul blestematului !
Omoară-l ! Omoară-l !
Omoară-i pe amândoi !
Apoi o să ne luăm Nepreţuitul...
şi vom fi noi stăpânul !
Dar hobbitul cel gras ştie !
E tot timpul cu ochii pe noi.
Atunci, o să-i scoatem ochii !
O să i-i smulgem şi o să-l punem să se târască.
Da ! Da !
Omoară-i pe amândoi !
Da. Nu ! Nu !
E prea primejdios !
Unde e ? Unde s-o fi dus ?
- Gollum ! Unde eşti ? - Sméagol ?
Am putea s-o lăsăm pe Ea să facă asta.
Da ! Ea ar putea s-o facă !
Da, Nepreţuitule, Ea ar putea...
Apoi l-am putea lua noi, după ce ei vor muri.
După ce vor muri...
Veniţi, hobbiţilor ! Ne aşteaptă drum lung.
Sméagol o să vă arate drumul.
Veniţi după mine !
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro