SubRip & Sync: Driv3r
Puneţi mizele! Dă-i drumul, Jameson!
Toată lumea a pus miza? Atkins, Atkins?
Haideţi, oameni buni, daţi-i drumul!
Omule, soră-ta nu mi-a trimis încă cecul ăla.
Aşa se joacă Texas Hold'em!
Ne-ai spus deja cum se joacă!
Aşa se joacă Texas Hold'em!
N-ai de gând să întorci o carte? E a patra...
- Un careu. - Tu ce ai, Melvin?
Melvin, omule, ce-ai de gând,
joci sau cloceşti cărţile alea?
Nu le clocesc. Trebuie să dau o fugă până la bancomat.
Trebuie să fie...
Trebuie să găsesc vreun magazin nonstop.
Eu vreau două.
De ce să nu atacăm pe aici?
Pe ruta asta, direct.
Observ că domnul căpitan preferă drumurile nebătătorite.
Nu! Domnul căpitan nu vrea s-o ia pe autostradă,
unde orice neisprăvit ar putea să-i dea la cap.
Aici e foarte rău.
Aici e rău, aici e încă rău.
Şi am auzit că aici e foarte rău.
- E rău peste tot? - Da.
Mine?
Parşive. De producţie suedeză.
Mie omul nu mi-a pomenit nimic despre minele astea.
Sergent Shaw!
- Sergent! - Domnule...
În două minute plecăm.
Am înţeles, domnule.
Te simţi bine?
Da, domnule.
Două minute!
Dă-mi două cărţi, omule.
Căpitanul spune că o luăm din loc.
Aşa că...
Pisicuţa are nevoie de un prieten. Şi de o îmbrăţişare.
Era înainte de misiunea Furtună în Deşert.
Eram într-o misiune de recunoaştere pe teritoriul irakian,
evaluând forţele trupelor,
în ceea ce Saddam Hussein jurase că va fi războiul războaielor.
Eu eram în vehiculul din faţă, cu sergentul Shaw
şi cu ghidul nostru, un colaborator civil.
Noaptea era senină. Stelele străluceau.
Suntem atacaţi!
Ţineţi-vă bine.
Coborâţi din maşină! După mine!
Fă lumină, sergent!
Inamicul se împrăştie! După ei! Rămâneţi pe stânga!
Tir de acoperire!
Susţineţi flancul drept!
Mişcaţi-vă!
Căpitane Marco!
Domnule?
V-a fost frică?
Frică?
Nu prea am avut timp pentru asta.
Fără să-i pese de viaţa lui,
sergentul Raymond Shaw a nimicit, de unul singur,
o întreagă companie inamică.
WASHINGTON D.C., ÎN ZILELE NOASTRE
Sergentul Shaw a fost decorat cu Medalia de Onoare.
Eu însumi am semnat recomandarea.
Da, domnule.
Aţi fost rănit?
Da, am fost rănit.
La cap. Mi-am pierdut cunoştinţa. Sgt. Shaw a preluat comanda.
Domnule maior?
- Da. - Au existat victime în unitatea dv?
Da. Fruntaşul Edward Ingram
şi fruntaşul Robert Baker al III-lea, au fost ucişi.
Medalia de Onoare a Congresului
este cea mai înaltă distincţie la care poate aspira un soldat.
Ceea ce au făcut aceşti oameni de ispravă
nu trebuie uitat niciodată.
Din 1917, au fost acordate numai 970 de medalii,
dintr-un total de 30 de milioane de soldaţi americani.
Cine ştie?
Poate că, într-o zi, chiar unul dintre voi
va primi această medalie, pentru apărarea ţării noastre.
Da.
Dle maior Marco, din partea Companiilor 1094 şi 1128,
dorim să vă mulţumim
că ne-aţi vorbit despre Medalia de Onoare
şi despre experienţele dv interesante, în rândul forţelor armate.
Vă mulţumesc că m-aţi ascultat.
Mulţumesc.
V-aţi dorit vreodată să fi fost acela?
Pardon, ce-aţi spus?
Să primiţi medalia.
Să fiţi eroul.
Domnule, eu sunt mândru că am fost acolo.
Vă mulţumesc.
Mulţumesc.
- Dle maior Marco? - Da.
Sunt Al Melvin, domnule.
Caporalul Melvin.
Din unitatea dv, în misiunea Furtună în Deşert.
Caporalul Melvin! Ce mai faci?
Am nişte vise, domnule.
- Vise? - Da, domnule.
Din Kuwait. Suntem noi doi,
Ingram şi Baker şi...
... Raymond Shaw.
Bine.
Eu mi-amintesc că totul a fost aşa cum aţi povestit,
dar, pe urmă...
... nu-mi mai amintesc aşa.
Ei bine,
nu ne-a fost uşor acolo, Melvin.
A trecut multă vreme. Memoria ne joacă feste.
Dumneavoastră visaţi, domnule?
Toată lumea visează.
Nu vise ca acestea.
Nu, nu visez.
Eu am scris tot. În fiecare noapte,
imediat ce mă trezesc, încerc să scriu ce-mi amintesc.
Lucrurile nu se leagă întotdeauna,
nu-mi amintesc totul.
Poate ar trebui să mergi la spitalul militar,
să consulţi un medic.
- Am fost la doctor! - Înţeleg!
Sunt puţin...
Sunt puţin bulversat, domnule.
Pentru că-mi amintesc că Shaw...
Mi-amintesc că Shaw ne-a salvat...
... dar nu pare logic,
pentru că dv trebuia să fi fost acela.
Dacă Shaw era în Hummer...
... şi Toyota era aici...
Bine. Ridică-te! Haide, ridică-te!
Ascultă...
Povestea aceea s-a terminat. Trebuie să-ţi continui viaţa.
Eu speram că poate, ştiţi, poate...
Ai nevoie de nişte bani?
- Nu, domnule. - Stai!
N-am nevoie de banii tăi!
Mi-a făcut plăcere să te revăd.
Hârtie sau plastic, domnule?
Pe fondul temerilor opiniei publice, reaprinse de Vinerea Însângerată,
al războiului împotriva terorismului, care pare fără sfârşit,
îngrijorarea continuă să crească.
Sondajele indică creşterea numărului alegătorilor
îngrijoraţi pentru familiile lor,
pentru siguranţa lor economică,
care se tem de exportul locurilor de muncă
sau de ocuparea acestora de către imigranţii ilegali.
Sunt îngrijoraţi pentru calitatea aerului şi a apei,
degradate prin ignorarea legislaţiei de protecţie a mediului,
de segregările religioase şi rasiale,
de nenumăratele victime ale războaielor din toată lumea.
Poporul american este pregătit pentru noi obiective.
Dar, deoarece acest partid este atât de divizat,
nominalizarea unui vicepreşedinte ar putea fi
factorul unificator al delegaţilor de la această convenţie.
Şi, dacă acest respect va duce la nominalizarea mea
drept candidat la vicepreşedinţie, aş fi foarte onorat.
Trebuie să ne îndreptăm atenţia către naţiunea noastră.
Pericolul nu provine doar din partea teroriştilor internaţionali,
la a căror apariţie am contribuit şi noi,
prin 20 de ani de politică externă greşită.
Pericolul real provine din ignorarea drepturilor civile,
a Cartei Drepturilor Omului, permiţând fricii noastre
să ne distrugă idealurile democratice,
pentru că, odată anulate drepturile noastre constituţionale,
asigurăm victoria duşmanilor.
Raymond?
- Aici era. - Dragule...
Aveai de gând să mă ţii la uşă, ca pe o servitoare?
Am întrebat jos şi dra Freeman, îngerul tău păzitor,
mi-a spus că eşti aici, repetându-ţi discursul.
Nu pot să înţeleg
de ce îţi place să te izolezi.
Oamenii te iubesc, vor să fie în preajma ta,
şi tu stai aici,
de unul singur, parcă ai avea
tulburări emoţionale, ca tatăl tău.
Taci din gură, Tom! În loc să fii Raymond Prentiss Shaw,
frumosul, inteligentul,
eroul iubitor de oameni, cu multe de oferit partidului său.
- Nu. - Şi ţării sale.
Nu.
- Nu, ce? - Nu.
Nu te-am întrebat încă nimic.
Acesta e răspunsul la întrebarea ta.
La toate întrebările pe care vrei să le pui.
Ai părul turtit.
Şi nu vei începe cu subversiunile tale...
Şi cravata aceea...
... manevre, care să-mi asigure scaunul prezidenţial.
Cravata e nepotrivită. E prea încărcată.
Deci nu te interesează.
Mă interesează, altfel n-aş avea ce căuta aici.
Dar nu şi dacă asta înseamnă să ataci reputaţia
unui politician ca Tom Jordan,
după cum, cu siguranţă, intenţionezi să faci.
Când l-am atacat eu pe senatorul Jordan, în ciuda...
În ciuda a ce?
A felului în care fiica lui şi-a bătut joc de tine
în vara aceea.
Tu ai alungat-o, mamă, să nu ne amăgim...
Nu era potrivită pentru tine, dar dacă aşa crezi...
Ai distrus orice şansă ca noi vreodată...
Simplifici prea mult lucrurile, dar nu mă deranjează.
Nu mă mai bag.
Îţi promit!
Vă mulţumesc.
Cred că toţi o cunoaşteţi pe mama, senator Eleanor Prentiss Shaw.
Şi sunt sigur că, unii dintre voi, vi-l amintiţi pe tata,
răposatul senator John Shaw.
Am avut onoarea de a servi două mandate în Congres.
Copilăria mi-am petrecut-o în capitală.
Am văzut felul în care profesioniştii joacă acest joc,
cum sunt jucate cărţile,
cum sunt influenţate comisiile şi ordinele de zi.
Şi, cerându-i scuze mamei mele, doresc să rămân un amator.
Consider că democraţia nu poate fi negociată.
Cred că libertatea de a nu ne teme în lume, ca şi acasă,
nu poate fi negociată.
În zilele noastre, americanii au multe motive de frică.
Dar vă pot spune că am fost acolo.
Am stat faţă în faţă cu inamicul, pe câmpul de luptă.
Ştiu ce înseamnă să-ţi fie frică.
Dar eu sunt dovada vie că putem învinge.
Putem deţine supremaţia.
Trebuie să asiguram viitorul de mâine începând de azi. Vă mulţumesc.
- Cacealma? - Asta s-a înţeles.
Ar trebui să-mi cadă la picioare
pentru că am salvat partidul de la sinucidere.
Le-am oferit toate şansele să facă ce trebuie.
Nu. Le-am oferit o singură şansă, generozitate care nu-mi stă în fire.
Caută-l pe Bob Arthur,
pentru că vreau să ne vedem.
Vă mulţumesc pentru întâlnire.
- Apreciez. - Cu plăcere.
- Dle secretar. - Dnă senator.
Vă mulţumesc că aţi acceptat să ne vedem.
- Mă bucur să te revăd. - Şi eu mă bucur, Leona.
Buddy... Domnilor...
Nu, am stabilit azi dimineaţă.
Bine, te ţin la curent.
Hotărârea este definitivă.
Vă mulţumesc.
- Ce mai face Jeanine? - Dnă senator?
Tom Jordan va fi nominalizat.
Nu avem nevoie de binecuvântarea dv,
dar ar fi binevenită.
Înainte de a începe, aş vrea...
Aş vrea să cunosc şi eu...
... geniul care a avut ideea cuplării unui laconic din Nebraska
cu un retrograd, care consideră că lupta împotriva teroriştilor
este neconstituţională. Tu ai fost acela, Gordy?
Sondajele noastre indică faptul că perechea Arthur-Jordan
este pe placul americanilor.
Asta înseamnă câte voturi?
Fiul tău nu este cunoscut dincolo de New York.
Munca sa în slujba comunităţii, trecutul său în congres,
deşi admirabile, nu-i pot asigura...
Fiul meu e un erou!
Guvernatorul Arthur a fost de acord să-i asigure lui Raymond
un post în cabinet.
Aceasta nu este o discuţie.
Ne-am întâlnit să discutăm?
Ellie, nu ai susţinerea voturilor.
Nici măcar pentru a ajunge în al doilea tur.
Chiar luptând împotriva acestui vicepreşedinte de carton,
al cărui partid are un trecut falimentar, în ţară şi peste hotare,
guvernatorul Arthur nu are şanse la preşedinţie...
... fără puţin ajutor.
Chiar dacă bravul vostru Arthur
domină în teritoriul său natal şi în nord-est,
şi chiar şi în California, nu avem nicio şansă în sud.
Nu e chiar fără şanse în sud...
Şi în sud-est, unde domină opoziţia.
Ştiţi foarte bine.
Toate grupurile ţintă, toate sondajele spun asta.
Nu e aşa?
Speraţi ca Tom Jordan să vă ajute să obţineţi
voturile negrilor, femeilor şi tinerilor.
Instinctul îmi spune că nu va reuşi
şi ca Arthur să domine centrul, unde este, e mult spus, slab.
Suntem siguri că vom reuşi, Ellie.
Care e marja de eroare, Vaughn?
Cinci procente?
Trei?
Ştii bine că pot mai bine de-atât.
Aş putea să vă asigur chiar şapte procente.
Asta vă asigură reuşita.
Şi să riscăm să pierdem preşedinţia încă patru ani? Nu!
Nu, nici măcar tu!
Nici măcar tu nu ai reuşi asta. E o cacealma!
Nu, dle senator! Aş reuşi şi voi reuşi
şi voi face tot posibilul să apăr America
de oricine i se pune împotrivă.
Oare sunt singura persoană, din această cameră,
care citeşte rapoartele NSA?
- Le-am citit. - Bun, atunci ştii!
Ştii că suntem în pericol să trecem prin altă catastrofă,
poate chiar nucleară, pe teritoriul nostru.
- Ellie, exagerezi. - Pericolul nu sunt teroriştii oarecare,
ci alianţele secrete ale unor ţări obscure,
care au căpătat curaj din cauza lui Jordan, unificatorul,
care crede că toţi oamenii sunt buni
şi că puterea noastră este ceva
ruşinos sau malefic, ce nu trebuie folosit.
Nu faceţi o greşeală! Americanii sunt îngroziţi.
Ei ştiu că ne paşte ceva. Îşi pot da seama.
Şi am putea să-i ducem de nas cu aceleaşi baliverne
sau i-am putea înarma.
Îi putem înarma cu un vicepreşedinte tânăr şi energic.
Le putem oferi căldură, forţă, un erou cu o inimă de aur,
întărit în focul inamic, în deşert, în întuneric,
atunci când viaţa americanilor va fi pusă în pericol.
Lasă-ne câteva minute.
Mulţumesc.
Dle secretar, vă mulţumesc pentru timpul acordat.
- Vă mulţumesc. - Vă sunt recunoscătoare.
- Leona, la revedere. - Mulţumesc, Ellie.
Trebuie să hotărască singuri.
Am onoarea...
... să-l nominalizez
pe următorul vicepreşedinte al Statelor Unite:
Raymond Shaw!
O schimbare uimitoare! Acum 24 de ore,
congresmanul Raymond Shaw
nici nu era amintit ca posibil candidat
la nominalizare ca vicepreşedinte peste patru ani,
nicidecum la actuala convenţie.
Avem ştiri incredibile de la convenţia din această seară.
Cu slabe şanse de a fi favorit,
cu un mare handicap în cursă,
Raymond Shaw l-a depăşit pe senatorul Thomas Jordan,
câştigând nominalizarea la vicepreşedinţie.
Raymond Shaw provine din legendara dinastie Prentiss.
Nepot al cunoscutului industriaş şi diplomat Tyler Prentiss,
fiu al controversatei doamne senator Eleanor Prentiss Shaw,
care a preluat scaunul lăsat liber de soţul său,
respectabilul John Shaw,
prin tragica moarte a acestuia, acum 20 de ani.
Pentru mulţi, Raymond Prentiss Shaw este un mister.
Milionar, student fruntaş la Harvard,
s-a înrolat în armată
refuzând gradul de ofiţer, care i se cuvenea.
Departe de presă şi retras,
viaţa lui s-a schimbat radical
pe câmpiile morţii din Kuwait,
unde a cucerit Medalia de Onoare a Congresului.
Doi membri ai celebrei "Patrule dispărute" a sergentului Shaw,
fruntaşul Edward Ingram
şi fruntaşul Robert Baker al III-lea, au fost ucişi.
Ghidul lor, un colaborator civil, a fost dat dispărut în cursul atacului.
Dar sergentul Shaw a nimicit inamicul
şi a condus supravieţuitorii "Patrulei dispărute",
prin teritoriul inamic, la loc sigur.
Raymond Shaw este cel mai bun, cel mai viteaz, cel mai prietenos,
cel mai altruist om pe care-l cunosc.
Erou admirat,
la întoarcere s-a dedicat slujirii comunităţii.
Câştigător ale Medaliei de Onoare, iubit de camarazii săi...
Şi-a pus energia în slujba comunităţii,
în statul său adoptiv, New York.
... biogenetica, o ştiinţă revoluţionară,
a transformat radical...
Căpitane Marco!
Biogenetica, o ştiinţă revoluţionară...
Biogenetica, o ştiinţă revoluţionară,
a transformat radical...
Raymond Shaw e cel mai altruist
om pe care-l cunosc.
Raymond Shaw este cel mai bun, cel mai viteaz, cel mai prietenos...
Observaţi complexitatea lobului frontal.
Totuşi...
Căpitane!
Ajută-mă!
Sergent Shaw!
Căpitane!
Sufocă-l pe Baker. Omoară-l!
Raymond Shaw e cel mai bun, cel mai viteaz, cel mai prietenos,
cel mai altruist om pe care-l cunosc.
Raymond Shaw...
Excelent, excelent... Continuă, Raymond!
Bravo, Raymond!
Raymond Shaw este cel mai bun, cel mai viteaz, cel mai prietenos,
cel mai altruist om pe care-l cunosc.
Îmi cer scuze, dle maior,
dar mă cam deranjează că avem nevoie de însoţitor.
Grija mea este să nu fiţi atacaţi
de soţia nemulţumită a vreunui general.
N-avem noi norocul ăsta, dle maior.
- Încântată. - Mulţumesc.
- Încântat.
Raymond Shaw.
Dle maior, armata noastră de doi
va merge în recunoaştere la bar.
... o politică externă falimentară, care ne-a întărit duşmanii.
Scuzaţi-mă, vă rog.
Mobilizând o falsă armată de nemulţumiţi...
- Dle general, conduceţi ostilităţile. - Desigur.
Bună, William. Ce mai faci?
Foarte bine. O cunoşti pe soţia mea, Pam?
- Ce mai faceţi? - Sunt Bob Arthur.
Nu aceasta este ideea de bază a minunatei noastre ţări,
că fiecare om contează?
Nu doar cei care participă la această petrecere.
Ci, cu atât mai mult, cei care nu-şi permit să participe.
- Raymond! Mă scuzaţi! - Scuzaţi-mă, vă rog.
- Nu pot să cred! - O cunoşti pe fiica mea.
Desigur. Jocelyn, mă bucur să te revăd.
- Mark! - Eleanor!
Bunicul tău ar fi foarte mândru de tine.
Vă mulţumesc, dle Whiting.
Raymond, el e J.B. Johnston, de la Manchurian Global.
- Ce mai faceţi? - Onorat.
Şi David Donovan, directorul lor.
Şi vicepreşedinte al Comisiei de Politici Internaţionale.
Susţinători fervenţi, dle congresman.
Îşi doresc să te susţină, dragule.
Mulţumesc, mamă. Ţi-ai câştigat comisionul.
Bravul meu idealist!
Deci, domnilor, cum merg afacerile?
Nu prea rău, Raymond. Nu prea rău!
Dar oricând e loc de mai bine.
Puţin mai bine de-atât
şi aţi întrece Uniunea Europeană.
N-am întrecut-o deja?
Toate societăţile importante, toate marile civilizaţii,
au fost susţinute de o flotă puternică.
- Dl congresman Shaw. - Mulţumesc.
Mă bucur să te văd, Bob. Vă mulţumesc că aţi venit.
Dle congresman...
Ben Marco.
Ştiu. Bună, căpitane!
Ce mai faceţi?
- Vreau să stăm de vorbă. - Sigur.
Dumnezeule, Raymond, au trecut atâţia ani!
- Şi? - Am fost căsătorită,
- am divorţat... - Da.
Poate ai observat că şi eu m-am schimbat.
Nu aceasta este... Da, am observat.
E impresionant. Felicitări.
Dar sentimentele mele, nu.
Nu s-au schimbat.
Care sentimente? Ce vrei să spui?
Jocelyn, n-am încetat să mă întreb
cum ar fi evoluat relaţia noastră
- dacă mama mea n-ar fi... - Raymond...
Oamenii nu-şi pot retrăi vieţile.
Nu am avut nicio relaţie,
cu adevărat semnificativă, de când ne-am despărţit.
Aceasta nu-ţi spune nimic?
Da, îmi spune...
Că eşti, probabil, un om foarte singur.
Raymond, eram copii. Au trecut 15 ani, nu?
A fost plăcut, dar...
Joce!
Da. Trebuie să plec.
Da.
Mult succes cu campania!
Mulţumesc.
Joce...
Sergent Raymond Shaw!
Şi eu vreau să stăm de vorbă.
- Nu acum. - Scuzaţi-mă.
Ştiu că sunteţi ocupat...
- Nu mă atinge! - Iertaţi-mă...
Îmi cer scuze, dar...
Să nu mă atingi niciodată!
Bună ziua, dle maior. Aţi încercat pad thai?
Am auzit că sunt delicioase!
Ce credeai că-ţi va spune dl congresman Shaw?
Nu ştiu, dle.
Nu este vorba despre ce a spus sau nu a spus, ci despre...
... atitudinea, comportamentul său.
Îţi iei medicamentele?
Dle lt. col. Howard, cu tot respectul,
de peste 12 ani, experţii îmi spun
că sufăr de sindromul Golfului, de stres posttraumatic
şi de toate tulburările de comportament cunoscute.
În aceşti 12 ani, am fost un bun militar.
Şi am ignorat tot ceea ce-mi spun fibrele mele nervoase
că este real.
Am avut un singur vis, nu variaţii pe aceeaşi temă,
acelaşi vis. În fiecare noapte...
Nu! Îmi pare rău.
Tu spui că un întreg detaşament de soldaţi americani
a fost hipnotizat, să creadă că Raymond Shaw
merită Medalia de Onoare.
Şi că, datorită visului dumitale,
eşti singurul care ştie adevărul.
Dle maior Marco, îl vei lăsa în pace pe dl congresman Shaw.
Şi îţi vei relua tratamentul.
Acesta este un ordin!
Asta e tot, dle maior.
Undeva în lume, un soldat american, în luptă cu terorismul,
îşi face griji pentru familia de acasă.
Undeva, într-un orăşel american,
bunica lui stă în bucătărie.
Într-o mână ţine un flacon de medicamente,
iar cu cealaltă deschide frigiderul, gândindu-se:
"Îmi pot cumpăra medicamentele
sau pot cumpăra ceva de mâncare.
Nu-mi ajung banii pentru amândouă".
Nu cred că mamele şi bunicile noastre
ar trebui să gândească astfel, nu în această ţară.
Nu cred că bravii noştri militari,
riscându-şi viaţa peste hotare, ar trebui să-şi facă griji
pentru familiile lor de acasă.
În această ţară există lipsuri,
prăpăstii adânci, ce trebuie depăşite.
Prăpastia dintre bogaţi şi săraci,
dintre conducere şi populaţie,
dintre o securitate reală şi sentimentul siguranţei.
Etajul doi, camera trei, în capătul holului.
Între ceea ce este real...
Nu-i aşa că-i adorabil?
... şi ceea ce nu este real.
Deciziile dificile sunt apanajul conducerii.
Aş vrea să-l rog pe dl guvernator să nu uite
responsabilitatea principală a conducerii...
Al Melvin?
Al, sunt Ben Marco. Eşti acasă?
Vulpea este în coteţul găinilor.
Nevăstuica...
Nevăstuica este...
Nevăstuica este o nevăstuică.
Domnule, eu aştept afară.
Poftim?
Aştept afară, domnule.
Ştiu.
- Noapte bună. - Noapte bună, dle.
- Vreţi să răspund eu? - Nu.
- Noapte bună, dle. - Noapte bună.
Ai 30 de secunde, mamă.
Sunt chiar aşa previzibilă?
Nici nu-ţi poţi imagina!
Am vrut să te felicit, dle Morocănilă.
Ai fost impresionant în seara asta.
Chiar şi consilierii campaniei sunt de aceeaşi părere.
Şi atitudinea de apărător plin de compasiune
ţi se potriveşte de minune.
- S-ar putea să mă convertesc. - Eu cred în asta.
Bineînţeles că crezi.
- Raymond... - Noapte bună, mamă.
Raymond? Stai puţin!
- Rămâi pe fir. - Ce? Raymond?
Mai eşti acolo?
Da?
Sergent Shaw?
Cine e la telefon?
- Sergent Raymond Shaw? - Da.
Raymond Prentiss Shaw?
Da.
Ascultă-mă cu atenţie.
Du-te în dormitor.
Intră în hol.
Du-te până în capăt şi deschide şifonierul.
Da, mulţumesc.
- Bună, Raymond. - Bună.
Ţi-aduci aminte de mine?
Nu, domnule.
Minunat. Avem 20 de minute să-l examinăm
de la gât în sus, domnilor. Scoateţi-i haina.
Te rog, ia loc.
Nu, dle Villalobos. Armata m-a pus să caut
informaţii despre stresul posttraumatic, aşa că...
... studiez statistici, caut informaţii despre colegii mei...
Dle Wilson,
după ce Nathan s-a întors, a fost obsedat de Kuwait?
A avut cumva coşmaruri
despre luptele de acolo?
Vei simţi o răceală pe măsură ce anestezicul îşi face efectul.
Introducem manşonul sondei
şi sonda.
Te rog, relaxează-te. Eşti relaxat?
Da, domnule.
Raymond, îţi voi face o mică gaură în craniu,
prin care vom introduce noul implant.
Vei simţi o jenă, ca o presiune,
şi un zgomot intens în cap.
Toate acestea sunt normale.
Shaw devine senator al New York-ului
Vă mulţumesc.
Bineînţeles, după ce vom termina,
vei uita că toate acestea s-au întâmplat.
Se introduce sonda.
Bun.
Excelent.
Se eliberează implantul.
Aşa. N-a fost chiar aşa greu, nu?
Nu, domnule.
Nu avem deteriorări, deplasări.
Totul pare să fie în perfectă stare de funcţionare.
Aşadar, Raymond...
Ţi-aminteşti cum au murit soldaţii Baker şi Ingram?
Da, domnule.
Bun. Poţi să îmi povesteşti şi mie?
Eram într-o misiune de recunoaştere, pe teritoriul irakian,
evaluând forţele trupelor.
"Eram într-o misiune de recunoaştere, pe teritoriul irakian,
evaluând forţele trupelor".
Misiunea s-a terminat fără probleme. Ne îndreptam...
"... spre comandament. Noaptea era senină. Stelele..."
Noaptea era senină. Stelele străluceau.
Patrula a fost atacată.
Am fost atacaţi de infanterişti însoţiţi de elicoptere.
Tirul aruncătoarelor de grenade...
"Căpitanul..."
Căpitanul Marco şi-a pierdut cunoştinţa.
Eddie Ingram a rămas izolat în stânga.
Baker s-a dus după el.
O grenadă îi omoară pe loc, pe amândoi,
înainte să pot localiza şi elimina sursa ordinului.
Căpitane! Căpitane Marco!
Ajută-mă!
Scuzaţi-mă! Locul acesta este liber?
Observ că domnul căpitan preferă drumurile nebătătorite.
Manchurian Global primeşte noi contracte de la armată
Hârtie sau plastic?
Nu mă recunoşti? De la magazin.
La casă. Eu sunt cea care te întreabă asta.
"Hârtie sau plastic, domnule?"
Vii mereu la magazin.
Bennett Marco. Cecuri de la Banca Naţională.
Romane de dragoste, tăiţei instant, tablete de cafeină şi roşii.
Sunt în vacanţă.
O vacanţă la New York, cu tot tacâmul.
Şi te-am văzut stând aici şi m-am gândit:
"de ce n-aş încerca să cunosc pe cineva?".
Presupun că şi tu te îndrepţi spre New York.
Da, eu... Da.
Afaceri? Distracţie? Ambele?
Am acolo un vechi prieten din armată, care...
Acum a intrat în politică şi aş vrea
să ne aducem aminte de vremurile bune.
Cum spuneai că te cheamă?
Eugenie.
Cum îţi spun prietenii?
Prietenii îmi spun Rosie.
- Rosie? - Da. Numele meu este
Eugenie Rose. Prefer Rosie.
Eugenie sună, ca să zicem aşa...
... prea delicat.
Şi totuşi, când te-am întrebat cum te cheamă, n-ai spus...
Ce-ai spus? Ai spus Eugenie.
Da, mă rog...
Poate mă simţeam delicată, în acel moment.
Te simţi bine?
Scuză-mă.
Bună, căpitane!
Ţi-aduci aminte de mine?
Ben!
Eu iau un taxi. Vrei să te duc undeva?
Nu, mă descurc.
Bine. Vine să te ia prietenul?
Nu.
Bine.
El Dorado 5-9970.
E numărul meu de mobil, dacă ai nevoie vreodată... Ştii tu.
Eu sunt de modă veche.
Îl ţii minte sau trebuie să ţi-l scriu pe piept cu un marker?
- Îl voi ţine minte. - Bine.
Ştii, arăţi cam...
Vrei să-ţi dai cu nişte apă pe faţă?
Astăzi, Pentagonul a acuzat
firma de investiţii private Manchurian Global
de încărcare grosolană a preţului plasmei şi al altor produse medicale,
în cursul recentei invazii a Indoneziei,
deşi compania încheiase un contract de jumătate de miliard de dolari,
pentru servicii conexe prestate pentru militarii americani,
care se pregăteau de mobilizare în Sri Lanka.
Am ajuns.
Intră.
Acesta e apartamentul verişoarei mele.
- Ea este aici? - Nu.
E cam modest.
Dar nicăieri nu-i ca acasă, nu?
Chiar dacă e greu de crezut, are şi panoramă.
Dacă te duci pe scara de incendiu şi ridici capul,
cu puţin efort, vezi un copac.
- Vrei ceva de băut? - Nu, mulţumesc.
Am nişte ceai dietetic.
Îmbunătăţeşte metabolismul, dacă te preocupă subiectul.
Sau nişte suc de roşii. Nu vrei? Bine.
Sau...
... nişte apă?
- Nu, mulţumesc. - Îmi cer scuze.
Sunt emoţionată. Din cauza asta vorbesc mult.
Unde este verişoara ta?
E plecată în turneu.
Te simţi bine?
Da.
Îmi cer scuze pentru cele întâmplate mai devreme.
Nu trebuie să-ţi ceri scuze.
Îţi pregătesc un ceai.
Unde o fi lămâia aia?
- Te simţi bine? - Da, mă simt bine.
Ţi-am lăsat nişte prosoape. Le-ai găsit?
- Ce s-a întâmplat? - Mi-a scăpat geanta.
Ben?
Te simţi bine?
Ben, recepţie?
Da.
- E totul în regulă? - Da.
Ben?
Ben!
Ben?
Ce faci acolo?
Ai văzut?
Ce aveam în mână.
Nu era o închipuire, Delp. L-am avut în palmă.
Toţi spun asta, Marco.
Acolo aţi fost stropiţi cu ceva foarte periculos.
În afară de uraniul neîmbogăţit.
Cunosc personal vreo doi militari
care jură că nu mai văd decât în culori terţiare
şi că aud transmisiuni sportive
în creier, când sunt în preajma unui transformator de înaltă tensiune.
Nu e vorba despre sindromul Golfului.
Armata a încercat să folosească un implant de identificare.
Se introducea sub piele, pentru a fi citit ca un cod de bare,
conţinând informaţii pentru urgenţe medicale:
grupa sanguină, ADN-ul.
Armata nu mi-a implantat niciodată aşa ceva.
Asta ştii tu, omule.
Asta ştii tu.
Azi, avioane americane au bombardat zone din Guineea, având informaţii
conform cărora regimul militar de la conducere a reluat, în secret,
producerea armelor chimice.
Secretarul Apărării a refuzat să comenteze atacul,
spunând doar că misiunea a avut succes,
că ţintele au fost atinse şi că tot personalul american
s-a întors cu bine acasă.
Visele îmi par mai reale
decât amintirile concrete despre ce s-a întâmplat acolo.
E ca şi cum, la un moment dat, mi s-a spălat creierul sau aşa ceva şi...
Mă simt de parcă aş fi fost bruiat.
Tuturor ni s-a spălat creierul, Marco.
Cât priveşte implantarea unor sonde electrice
sau a unor cipuri în creier, prin care să fii controlat,
astea sunt aberaţii, prietene.
Este de ajuns un şoc electric
şi privarea de somn pentru asta şi e mai ieftin.
Întreabă-i pe uzbeci.
Şi visele mele?
Ce-ar fi dacă toate astea sunt un vis
şi tu, de fapt, eşti tot în Kuwait?
- Vă mulţumesc că aţi venit. - Domnule congresman!
Domnule congresman!
Domnule congresman, de ce dv şi guvernatorul Arthur
vă opuneţi trimiterii trupelor în Indonezia?
Eu şi guvernatorul considerăm
că nu putem face curăţenie cu mâinile murdare.
Sergent Shaw!
Visezi vreodată la Kuwait?
Căpitanul Marco!
Este în regulă.
Mă bucur să vă revăd, domnule.
Bună seara. Şi eu mă bucur să vă revăd.
De ce m-ai întrebat de Kuwait?
V-am întrebat dacă visaţi.
- Mulţumesc. - Dle congresman!
Îi acordaţi un interviu lui Larry King, la orele 18?
- Nu. - Refuzaţi interviul sau ora?
Vrea să vorbim despre mama. Nu.
E totul în regulă, PJ?
Mă bucur să te văd.
Ce pot face pentru tine, căpitane?
Am nevoie doar de câteva minute.
O clipă, se poate?
Într-un loc retras.
Mai retras decât atât nu se poate.
- Înţeleg. - E în regulă, Will.
- Intră. - Mulţumesc.
- Bună, George. - E vorba despre nişte vise
pe care le-au avut unii din oamenii din unitatea noastră.
Şi tu le-ai avut?
Ei bine...
Problema este ce s-a întâmplat exact
în noaptea când a fost atacată patrula noastră.
E simplu. O misiune de recunoaştere pe teritoriul irakian.
Patrula a fost atacată. Tirul aruncătoarelor de grenade.
- Ţi-ai pierdut... - ... cunoştinţa. Exact...
Nu vreau să vă întrerup, dar exact aşa îmi amintesc şi eu.
Dar am visat altceva.
M-ai visat şi pe mine?
Da, dle congresman.
Şi îi salvez pe toţi?
Lucrurile sunt mai complicate. Caporalul Melvin
a desenat şi a scris despre ceea ce visează.
- Dacă aţi putea... - Eu nu visez, căpitane.
Nu visaţi deloc? Toată lumea visează, nu?
Căpitane, aş vrea din tot sufletul să te pot ajuta,
dar trebuie să consulţi un medic.
- Unul specializat în... - Am fost la mai mulţi.
Bravo, asta e foarte bine,
pentru că ei te-ar putea ajuta mai mult decât mine.
- Nu ştiu, dar... - Ai grijă, căpitane.
- Da. Bine. - Mulţumesc pentru vizită.
Nu sunt nebun, Shaw.
Domnule maior!
- Ben! Ţi-e foame? - Mor de foame!
Depinde de structura populaţiei.
Scuzaţi-mă!
- Eu l-am ucis pe Baker? - E un vis.
Ar putea însemna altceva.
Poate aşa ar trebui să cred.
Nu, eu am omorât inamici. Nici pe ei nu-i cunoşteam,
aşa că e în regulă.
Mi-amintesc ce am făcut în Kuwait. Mi-amintesc foarte bine.
Doar că...
... nu-mi amintesc concret să fi făcut-o.
Poate n-ai făcut-o.
Nu.
Ce idee!
Ce este?
Ciudată mai e şi viaţa asta, nu?
Care parte a ei?
Nu ştiu. Ceea ce ai văzut jos.
Campania electorală, politica, toată viaţa şi imaginea mea publică.
Pozând şi zâmbind ca o marionetă,
dând mâna cu nişte străini, care sunt de-a dreptul orbi,
dacă nu-şi dau seama ce fel de om sunt în realitate.
Ce a făcut mama din mine. Un membru al familiei Prentiss.
Un membru feroce al familiei Prentiss.
- Dar nu al familiei Shaw. - Înţeleg.
Ba nu înţelegi.
Nu poţi înţelege.
Abia la 20 de ani am avut un prieten.
Mai rău, o iubită. Din punctul meu de vedere...
Un prieten din afara cercului de cunoştinţe aprobate de mama
şi ea...
... mama mea...
Dumnezeu ştie ce i-a spus lui Jocelyn, pentru a o îndepărta de mine.
Şi asta a declanşat unicul meu gest de revoltă.
Să ies trântind uşa
şi să mă înrolez în armată.
Dar, după război,
m-am întors la ea.
De ce te-ai întors? Care a fost problema?
Tu nu mă asculţi?
Mama a fost problema.
Adevărul e că am urât-o.
Am detestat acea medalie.
Admiraţia epuizantă a oamenilor de rând.
Poţi să fii sigur
că nu ai de ce să mă invidiezi.
Nu te invidiez.
Eu nu visez, Ben.
Dar cum e posibil să nu-ţi aminteşti că ne-ai salvat?
Îmi amintesc. Ţi-am spus asta.
Nu, nu ai spus asta. Ai spus că nu-ţi aminteşti să fi făcut-o.
Asta ai spus, acum câteva minute.
Când mă gândesc la acea noapte...
... e ca şi cum aş şti ce se va întâmpla.
Dar nu reuşesc niciodată
să simt că se întâmplă concret.
Dar cred că este ceva normal.
Ai vorbit vreodată cu cineva despre aceste inadvertenţe?
Cu cine aş putea discuta aşa ceva?
Cu foştii camarazi de armată, care mă iubesc
pentru că le-am salvat vieţile lor insignifiante,
exceptând persoanele de faţă?
Puteai discuta cu serviciul de informaţii.
Te-ai putea duce la ei. Am putea merge împreună,
să le spui ce-ţi aminteşti,
ce nu-ţi aminteşti, şi ei ar putea...
... să-ţi facă nişte teste.
Da, teste.
Presa ar fi foarte fericită.
Cineva mi-a introdus un implant. L-am găsit azi dimineaţă.
Am o gaură în spate, dacă vrei să vezi.
Şi sunt aproape sigur că ţi-au făcut asta şi ţie.
Nu mi-a implantat nimeni nimic, Ben.
Hai să dovedim asta.
Vom face o radiografie...
Vreau să te ajut. Sincer!
Dar nu crezi că am putea amâna până după alegeri?
De ce? Pentru ce?
- De ce te temi? - Nu mi-e teamă de nimic.
- Atunci hai să demonstrăm... - E timpul să pleci.
- Îmi pare rău, dar... - Ascultă-mă.
Cineva ne-a intrat în creier cu bocancii,
cu patentul şi cu fierăstrăul şi şi-a făcut de cap.
Neuronii... Circuitele noastre neuronale au fost modificate.
Ne-au fost spălate creierele!
Te rog!
Trebuie să te tratezi, Ben.
Ce faci? Ben!
Opreşte-te!
Intraţi înăuntru!
Domnule congresman!
L-a muşcat!
Scoateţi-l de aici!
Vă simţiţi bine, domnule?
- Lasă-mă singur! - Ar trebui...
Ieşi afară!
L-am pescuit din râul Potomac,
ieri după-amiază, în jurul orelor 16,45.
Ce căutai în apartamentul lui Al Melvin?
Vroiam să vorbesc cu el. Nu era acasă.
Despre ce să vorbiţi? Despre vise?
Interesantă colecţie.
Sunt sute de desene la el acasă.
Ar trebui să le verificaţi.
Ne vom ocupa imediat de asta.
Colonelul Garret ne-a arătat dosarul tău, Marco.
Eşti tare, nu-i aşa?
Forţele Speciale, patrule de recunoaştere, trupele Delta...
Vroiam să vorbesc cu caporalul Melvin
despre nişte nelămuriri
privind raidul din Kuwait, din '91.
- Nu era acasă. - Aşa este.
Şi te-ai gândit că poţi intra prin efracţie, să-l aştepţi?
Nu l-am omorât eu.
Nimeni n-a spus asta.
Poate s-a sinucis.
De ce eşti obsedat de Raymond Shaw?
Nu sunt obsedat de Raymond Shaw.
Omul viselor lui.
Ar trebui să cereţi legiştilor
să verifice spatele lui Melvin.
Sub piele, lângă omoplat.
S-ar putea să găsească un implant.
Sub piele, pe partea stângă.
Dacă nu caută cu atenţie, nu-l vor găsi.
Pot să şi cânte, în timp ce caută, dacă le place.
- Implanturi? - Asta am spus.
Implant.
Judecând, însă, după dosarul tău, se pare
că nu ştii pe ce lume te afli, amice.
Nu trebuie să vă comportaţi aşa.
Ai vreo problemă?
Psihopatule? Pari cam nervos.
Ai vrea să-mi tragi una? Eşti invitatul meu.
Pentru Dumnezeu, Ben!
M-a lovit!
Vrei să-l ajuţi?
Nu. Ar fi o sinucidere politică. Bineînţeles că nu.
Vreau să-l ajuţi tu.
Nu înţeleg de ce vrei asta.
Mamă, nu-mi face plăcere să-ţi cer asta,
cum nici ţie nu-ţi face plăcere să ţi se ceară.
Oamenii mei vor obţine un ordin de restricţie împotriva lui.
Va avea interdicţie de acces, dar nu vreau să-l arestez.
- Nu-l voi da în judecată. - Poftim?
Nu ştiu, dar...
Nu vreau să vorbesc despre asta.
Putem reveni la campanie, să ne concentrăm...
Raymond, sper că nu crezi toată povestea lui!
Eu nu cred.
Dar el crede.
Şi este un soldat de ispravă.
Şi dacă, pentru sănătatea lui mintală,
trebuie să-i tolerez aberaţiile, o voi face.
Nu mă înjoseşte cu nimic.
Nu mi-e frică de el.
Raymond...
Ce ştii tu despre amicul tău?
RISC DE SECURITATE EVITAŢI CONTACTUL
SINDROMUL GOLFULUI PARANOIA ACUTĂ
Ce trist!
Săracul soldăţel de tinichea!
Mamă, te rog.
Închipuie-ţi cât de speriaţi erau oamenii tăi ieri,
când maiorul Marco a venit la sediul campaniei
şi tu l-ai invitat...
Tu l-ai invitat să intre.
La câte se ştia despre el.
Îl cunosc.
Mi-a fost comandant. Era un om bun.
Asta cred şi vecinii criminalilor în serie.
Eşti liber. Shaw nu depune plângere.
Cineva din partea dnei senator Eleanor Shaw
a intervenit în favoarea ta.
Dle maior, armata a ajuns la capătul puterilor.
Din acest moment, sunteţi lăsat la vatră.
Da, domnule.
Ben,
la Walter Reed e un medic neurolog, pe nume Zahn.
A rezolvat multe cazuri cu sindromul Golfului.
Ai ordin să-ţi aranjezi treburile
şi să te prezinţi la el, luni, la prima oră.
Parcă spuneai că l-ai pierdut.
Am muşcat un tip. Am găsit altul.
Aşa ceva n-ar trebui să existe.
Sunt doar teoretice.
La ce foloseşte?
- Nu ştiu. - Nu ştii?
Nu ştiu.
Nu vreau să ştiu. Nici tu nu vrei să ştii.
L-ai extras din corp şi eşti încă în viaţă.
Aceasta este vestea bună.
Şi vestea proastă?
Poate ei ştiu că eşti aici.
Spuneai că implanturile armatei erau folosite
pentru date medicale, în caz de urgenţă, nu?
Aşa erau cele făcute publice.
A mai existat şi un proiect paralel, cu alte tipuri de implanturi.
Oamenii lui Clinton s-au speriat şi l-au abandonat.
Un proiect paralel?
Cum ai aflat de el?
Manchurian Global m-au angajat să creez unele din grozăviile lor.
Ai auzit de ei?
Nu este doar o corporaţie, Marco,
ci o anexă geopolitică
a tuturor preşedinţilor de după Nixon.
Banul învârteşte lumea, Marco.
Banul învârteşte lumea!
Eşti sigur că vrei să faci asta?
Foarte sigur.
Eu nu vreau.
Îţi rămân dator.
Nu.
Eu îţi sunt încă dator.
Pentru că m-ai scos din Albania.
Albania...
Ce faci?
În caz că voi uita ceva important.
Îţi injectez un anestezic, să te amorţesc puţin.
Ce să amorţeşti?
Conştiinţa. Sau cum vrei să-i spui.
Terapia cu şocuri electrice nu este aşa exactă ca, de exemplu,
cea cu lipitori.
Nu crezi că va avea efect?
Este o soluţie disperată, prietene.
Unele şcoli consideră
că cei supuşi descărcării unor trăiri refulate...
Se simte.
Noaptea era senină. Stelele străluceau.
Patrula a fost atacată.
Eram în misiune de recunoaştere, pe teritoriul irakian,
evaluând forţele trupelor...
Cpt. Marco şi-a pierdut cunoştinţa.
Eddie Ingram a rămas izolat în stânga.
Baker s-a dus după el.
Bună, căpitane.
Înainte ca sergentul Shaw să găsească...
Eddie Ingram a rămas izolat în stânga.
Iar nu mai auzi?
A spus că aşa se va întâmpla.
Cine?
Amicul tău german. Prietenul tău.
Ben!
A spus că va fi ca un calculator care se blochează.
Creierul tău se va bloca şi îşi va reveni
dar vei uita toată memoria RAM.
Sau aproape toată.
Mă recunoşti?
Ben?
Eugenie.
Cum ai ajuns aici?
Tu m-ai chemat.
Unde sunt?
... un bombardament sinucigaş.
Denver a fost supus mai multor atacuri
în ultimele luni.
Dnă senator Eleanor Prentiss Shaw, nu vă deranjează
că fiul dumneavoastră respinge unele dintre
- părerile dv controversate? - Nu.
Noi avem păreri diferite despre anumite lucruri,
dar cred că împărtăşim aceleaşi opinii
despre viitorul acestei ţări.
- Şi anume? - Mai bun.
Din ce în ce mai bun.
O ţară mai sigură, mai puternică.
Un far al libertăţii, într-o lume dominată de umbre.
America trebuie să deţină supremaţia.
Viitorul şi supravieţuirea civilizaţiei actuale,
democraţia, libertatea, toate depind de aceasta.
Deci fiul dv, congresmanul Shaw...
Rosie?
Vineri am fost în parc?
Luni am fost în parc.
Luni?
- Da. - Luni...
Zburam la mică înălţime, deasupra oceanului...
Un spital de campanie...
Şi ei ne-au transportat într-un loc.
- Unde? O bază militară? - Nu ştiu.
Peste tot era aparatură modernă.
Oţel inoxidabil, cabluri, tuburi şi monitoare.
- Te-au torturat? - Nu. Da.
Am simţit o durere... A fost ceva...
Nu ştiu cum o denumesc ei.
O intervenţie invazivă.
De exemplu?
Cu ce a semănat? Ce vrei să spui?
Invazivă!
Au pătruns în capul meu...
... şi m-au făcut să...
Pe Raymond Shaw l-au făcut să omoare pe cineva.
De parcă era un fleac.
Pe soldatul Robert Baker.
Era un soldat. Unul din soldaţii mei.
Cred că şi pe mine m-au făcut să omor pe cineva.
Un puşti pe care-l chema Eddie Ingram.
Soldat Ingram, drepţi!
Fă câţiva paşi, te rog.
Te rog să încui uşa, Chris.
Căpitane Marco!
Ridică-te!
- Raymond? - Da, domnule.
Pe dulap este un pistol.
Dă-i-l căpitanului Marco.
Da, domnule.
Poftim.
Căpitane...
Căpitane Marco,
împuşcă-l, te rog, pe soldatul Ingram.
Iar tu, Raymond,
sufocă-l pe soldatul Baker.
Omoară-l!
Continuă, Raymond.
Un soldat cunoaşte inamicul.
Eu sunt comandant.
Asta e ceva elementar, ştiu.
Credeam că ştiu...
... cine era inamicul.
Oamenii mei aveau încredere în mine.
Nu face asta!
Nu mă atinge!
Ben, cum îl chema pe cel care a făcut asta?
Poţi să-ţi aminteşti?
Cum îl chema?
Ben?
Colegiul Militar Carolina de Sud
Puteţi zâmbi, dacă doriţi.
Durează doar un minut.
VIZITATOR
Vii mereu la magazin.
Bennett Marco. Cecuri de la Banca Naţională.
Romane de dragoste, tăiţei instant, tablete de cafeină şi roşii.
Am acolo un vechi prieten din armată, care...
Acum a intrat în politică...
Despre ce am mai discutat?
Ce s-a întâmplat după ce ai fost prins?
Elicoptere, laboratoare secrete,
Manchurian Global trimite trupe în Războiul Bielorus
cercetători sminţiţi, medicamente,
şocuri electrice şi Raymond Shaw.
- Nu mă crezi, nu? - E o nebunie.
- Aşa pare, nu? - Aşa pare.
Exact asta au vrut ca eu să cred.
Tot asta vor să crezi şi tu.
Dar ceilalţi din compania ta?
Ei unde sunt?
Au murit cu toţii, din, aşa-zise, cauze naturale.
Owens a murit de cancer în '97.
Villalobos a murit într-un accident de maşină.
Atkins s-a sinucis.
Jameson a murit pe 11 septembrie, la Pentagon.
- Ben? - Poftim?
- El avea un nume? - Cine?
Cel care a făcut asta, Ben.
Cum îl chema? Poţi să-ţi aminteşti?
Ben?
- Poftim? - Cum îl chema?
CERCETĂTOR DR. ATTICUS NO YLE
Comisia pentru Adevăr şi Reconciliere sud-africană
25 de cercetători acuzaţi pentru experimente asupra prizonierilor
Şeful Departamentului de studii asupra genomului
GENETICIAN DISPĂRUT, CĂUTAT PENTRU CRIME DE RĂZBOI
Trebuie să ne gândim numai la progresele făcute,
în ultimii zece ani, în modificările genetice
ale preţioasei roşii.
Problema era că roşia se maturiza prea tare
şi îşi pierdea aroma.
Gena responsabilă poate fi inactivată printr-un procedeu foarte simplu.
Acelaşi procedeu poate fi aplicat şi asupra oamenilor.
Printr-o răsucire de buton,
putem modifica un caracter,
putem schimba o personalitate.
Şi, bineînţeles, mult mai important,
putem atenua efectele demenţei,
prin implantarea de memorie sau prin modificarea sinapselor.
Putem elibera oamenii de cumplita povară
a unui trecut tulburat de amintiri.
- Uită-te pe unde mergi! - Scuze!
Uită-te pe unde mergi!
Înapoi! Daţi-vă înapoi!
Fiţi atenţi! Taci din gură!
Aveţi grijă, domnule.
Am sunat la Pentagon şi mi s-a spus că este în concediu medical.
Serviciile Secrete l-au pus sub observaţie.
Tipul a fost implicat într-un incident cu congresmanul Shaw.
Serios?
Printre acţionarii corporaţiei Manchurian Global,
dacă vor publica o listă, dar n-o vor face,
se află foşti preşedinţi, regi detronaţi,
terorişti, foşti dictatori comunişti,
conducători şiiţi şi africani şi prim-miniştri pensionari.
- Înţelegi? - Am înţeles. Sunt puternici.
Au o putere colosală.
Sunt de neatins. Nici nu vreau asta.
Şi tu vii cu zvonuri şi aluzii.
Am plecat de la coşmaruri. Zvonurile şi aluziile
sunt un mare pas înainte.
Coşmaruri pe care le-ai interpretat bazându-te pe informaţii
ca amintirile tale neclare,
pagini de Internet,
sanctuarele unor idioţi sau maniaci. Aşa vor privi lucrurile.
Şi, în ultimul rând, pe însemnările unui nebun
şi pe o dovadă obţinută când ai muşcat un tip.
Ai pus astea cap la cap, ghidat de ideea
unui puternic fond privat de investiţii, cu legături sus-puse,
care, dacă te vei apropia de ei,
vor nega şi se vor arăta şocaţi.
Şocaţi să afle
în ce sunt implicate unele din filialele lor.
Mie nu-mi pasă de Manchurian Global.
Nu de ei îmi pasă mie.
Nu pentru asta sunt aici.
V-am studiat trecutul, dle senator.
Serios?
Aţi fost în cadrul armatei.
Am fost recrutat.
N-am fost un soldat strălucit. Ce ai acolo?
Nu aşa scrie în dosarul dv, domnule.
Ştiţi cum merg treburile.
Războiul se câştigă din bătălii.
Câştigi câte o bătălie pe rând.
Şi v-aş minţi, dacă aş spune,
că nu am luat în calcul
faptul că aveţi un important şi legitim
interes politic şi patriotic în rezolvarea problemei.
V-aş minţi, dacă aş spune asta.
Aşa e, dle maior.
Am un interes.
O cină dată în onoarea preşedintelui companiei Votron,
al treilea mare producător de monitoare cu ecran sensibil,
folosite la viitoarele alegeri, a fost întreruptă aseară,
când protestatari deghizaţi în chelneri şi bucătari
au declanşat o ploaie de buletine de vot invalide,
creând panică.
Susţinătorii vicepreşedintelui Edward Nelson, candidat la preşedinţie,
s-au năpustit asupra uşilor şi s-au ascuns sub mese.
Personalul de protecţie a imobilizat rapid protestatarii, dintre care...
Tipul e complet nebun, Tom.
Schizofrenie cu acte în regulă.
Îl hărţuieşte pe Raymond. FBI-ul e deja implicat.
Am văzut dosarele.
- Tu le-ai văzut? - În ce s-au implicat?
Schizofrenicul tău camarad de război i-a povestit despre visele lui
senatorului Jordan.
Bună seara, Raymond.
Bună seara, dle senator. Ce mai face Jocelyn?
Ai verificat aceste afirmaţii, Tom?
Raymond?
Îl cunoşti pe omul acesta?
Nu.
Numele lui este Atticus Noyle.
E cercetător şi mercenar sud-african.
Cineva la care CIA a apelat
în războiul psihologic împotriva sovieticilor din Afganistan.
Cineva care şi-a pus descoperirile şi serviciile
în slujba teroriştilor şi a statelor primejdioase.
Şi ce legătură are asta cu mine?
Maiorul Bennett Marco pretinde că acest om
ţi-a spălat creierul.
În visele lui!
A pus totul la punct, ca tu să fii decorat.
Şi te-a pregătit să devii primul vicepreşedinte controlat
din istoria Statelor Unite.
Domnule, am vorbit cu Ben Marco.
Din păcate, nu este sănătos.
Are halucinaţii.
Cu toate acestea,
cu imaginaţia lui bolnavă,
a făcut nişte legături remarcabil de logice,
între visele sale, despre misiunile voastre din Kuwait,
acest doctor Noyle
şi corporaţia Manchurian Global,
principalul susţinător politic al mamei tale, din ultimii 15 ani.
Să fim serioşi, Tom! Ei susţin jumătate din Senat.
De ambele părţi ale baricadei.
Ce vreţi să spuneţi?
În perioada Furtunii în Deşert, dr. Atticus Noyle
lucra într-un program finanţat de Manchurian Global,
de elaborare a unor implanturi de modificare comportamentală.
Dumnezeule!
Cercetători corupţi, controlul minţii, Manchurian Global.
- Tu! - Tom!
Fă legătura, Raymond.
Unde a fost celebra ta patrulă,
în cele trei zile de dispariţie?
Se ascundeau în deşert? Sau erau în altă parte,
unde Atticus Noyle le prăjea creierele?
Scuzaţi-mă, dle senator,
dar ce sugeraţi să fac, concret?
Să te retragi cu demnitate.
Motive personale, o boală misterioasă.
Să renunţi la candidatură şi să te retragi.
Deci despre asta era vorba.
Şi apoi să te predai autorităţilor federale.
Să-i ajuţi să ajungă la sursă
şi să repare răul care ţi s-a făcut.
Aştept comunicatul tău de presă,
mâine la prima oră.
Şi pe urmă mai vorbim.
Dacă există o urmă de adevăr în aceste acuzaţii,
dacă cineva s-a atins de un fir de păr de-al lui,
voi afla.
Aveţi 12 ore la dispoziţie.
Dar, dacă nu este adevărat,
voi face totul să fii acuzat în faţa Senatului
şi te voi îngropa!
Noapte bună.
Ce enormitate!
Ce poveste idioată!
Mamă, trebuie să-ţi spun ceva.
Ce anume?
Şi eu am avut acele vise.
Ben mi-a spus că aş putea face nişte teste...
Nu. Unde te duci?
Sergent Shaw!
Poftim?
Sergent Raymond Shaw!
Mamă...
Raymond Prentiss Shaw.
Da.
Ascultă-mă cu atenţie.
Bună dimineaţa
şi bun venit în rapidul companiei Amtrak,
cu opriri în gările Baltimore, Philadelphia,
Newark, New York
şi Boston, ultima oprire...
Cine-i acolo?
Sunt Raymond, domnule!
Nu face asta.
O să te uzi, Raymond.
Raymond?
Am venit să-mi cer iertare, domnule.
Raymond, ce faci?
- Îmi pare rău. - Te vom ajuta, fiule.
Nu e vina ta, Raymond. Nu este vina ta.
- Îmi pare rău, domnule. - Mama ta...
Tată?
Ajutor!
Dumnezeule! Tată!
Ajutor!
Raymond? Ce faci?!
Ce se întâmplă aici?
Unde e tata?
Ce faci?
Tată! Tată!
Senator timp de cinci mandate
şi candidat la nominalizare pentru vicepreşedinte al partidului său,
se pare că s-a înecat accidental,
când caiacul său s-a răsturnat în golful Chesapeake.
Poliţia afirmă că fiica sa, Jocelyn,
a încercat să-l salveze
şi a murit, la rândul său, în apa îngheţată.
Corpurile senatorului Jordan şi fiicei sale
au fost descoperite, azi-dimineaţă, de un pescar,
care a observat un caiac răsturnat plutind în larg,
la aproximativ un kilometru de reşedinţa senatorului.
Senatorul era un caiacist bun, ale cărui expediţii matinale
erau ceva obişnuit pe malul vestic al golfului.
Dle guvernator, cum comentaţi acest tragic incident?
Senatorul Jordan a fost un politician de o integritate remarcabilă.
Tom Jordan a fost un prieten.
Un om excepţional.
Un american adevărat.
Deocamdată atât. Vom reveni cu informaţii.
Cercetată pentru corupţie, de Comisia de Operaţiuni Bursiere,
corporaţia Manchurian Global a confirmat astăzi
continuarea planurilor de finanţare a unor unităţi armate private,
pentru eliberarea trupelor americane ostatice din lume.
Astfel, Ministerul Apărării ar putea economisi miliarde de dolari.
Cum va muri Arthur?
Ştii despre cine vorbesc. Noul preşedinte.
Dacă el moare, Raymond Shaw devine preşedinte, nu?
Principiul succesiunii. Asta urmăriţi.
Asta vreţi să faceţi.
Vrei să conduci lumea, Susie? Rosie?
Cum te-o chema! Am abonamentul la bibliotecă şi casetele.
Şi eu fac cercetări. Mergem la FBI,
mergem la poliţie, la ziare, oriunde va trebui.
Eu sunt agent FBI.
Dă-te jos de pe mine!
Am găsit...
... un implant...
... în Al Melvin.
Aţi găsit unul în Melvin.
Exact acolo unde ai spus.
Fac parte dintr-o unitate de urmărire. Te-am pus sub supraveghere.
Am încercat să lămurim problema.
Aceasta este o lovitură de stat.
O schimbare de regim, chiar în ţara noastră!
Ben, nu face asta! Ben!
Oameni bogaţi, Manchurian Global finanţează cercetări dubioase,
ca să introducă un robot în Casa Albă. Despre asta este vorba, Rosie.
- Despre asta e vorba. - Vreau să te cred.
Atunci, crede-mă! Ajută-mă!
Dacă nu, împuşcă-mă! Tu alegi!
Hotărăşte-te.
Hotărăşte-te!
Am luat hotărârea încă de când te-am cunoscut, Ben.
Arată-mi acum dovezile pe care le ai.
- Domnule! - Dle congresman!
Domnule, aveţi vreo declaraţie?
... era foarte simplu.
O lume mai puternică, mai sigură, mai rentabilă,
printr-o conducere incoruptibilă.
Noi îţi încredinţăm tehnologia
şi tu faci din el un criminal oarecare.
Cum îndrăzneşti? Eu vi l-am încredinţat pe fiul meu.
Nici n-ai întrebat...
Nu-mi ţine teorii! Ai spus că succesul e asigurat.
Fără scurgeri de informaţii, erori sau vise.
Nimic din tot ce a păţit Raymond!
Trebuia să întrebi. Aceasta nu este...
Tom Jordan vroia să-l distrugă pe fiul meu
şi pe noi toţi. Ce vroiai să fac?
- Să ţin şedinţe? - Ascultă-mă!
De-a lungul istoriei,
au existat oameni care fac jocurile
şi oameni care joacă roluri, dnă senator.
Baliverne! Vorbim despre fiul meu şi despre viitorul acestei ţări.
Credeam că ne-am înţeles.
Cred că da. Chiar ne înţelegem.
- Dumnezeul tău este banul. - Şi al tău care ar fi?
Nu, nu. Eu susţin o cauză.
Sunt o optimistă. Cred în viitor.
Oamenii de acţiune, care creează istoria,
în loc s-o privească,
sunt dispuşi să-şi asume riscuri.
Da, am luat o hotărâre.
Dumnezeule! Nu mai sunt bărbaţi pe lumea asta?
Tatăl meu nu s-a întrebat niciodată,
"Oare fac bine ce fac?".
Mă înţelegi, Mark?
A făcut ce trebuia.
Trezeşte-te, New York! E o zi mare!
Toate sondajele indică faptul că new-yorkezii vor merge
în număr record, din toate cele cinci districte,
să-şi aleagă preşedintele.
Cel puţin aşa spun toate afişele.
Urnele se deschid la ora 6,
iar barurile şi tavernele din Manhattan, Brooklyn, Queens, Bronx
şi Staten Island se vor deschide la puţin timp după aceea.
Astăzi suntem liberi să bem şi să votăm cât e ziua de lungă!
Vă mulţumesc!
Vă mulţumesc că aţi venit!
Dle congresman, succes!
- Salut! - Bună.
- Mulţumesc. - Următorul preşedinte, domnule!
Aşa sper şi eu!
- Să învingem! - Noi vă susţinem!
Mulţumesc, Tony, ai grijă de tine.
Mulţumesc.
La revedere. Vă mulţumesc.
E sigur.
E-n regulă, Evan.
Ce-ţi mai face spatele?
Şi eu am avut visele alea, Ben.
Asta este bine.
- Mi-au pătruns în cap. - Îi vom scoate. Am dovada.
Ştiu ce ne-au făcut. Doar că nu ştiu de ce.
Am vise ciudate.
Lucruri teribile care e imposibil să se fi întâmplat.
- Sunt pierdut, Ben... - Nu. Eşti aici.
Ben...
Vreau să-ţi dau ceva.
Eu nu o merit.
Jocelyn e moartă.
Ştiu.
Şi senatorul...
Da.
Eu i-am...?
Cred că da, Raymond.
Nu-mi amintesc, Ben. Nu-mi amintesc.
Raymond...
Ei ţi-au spus ce trebuie să faci?
Asta vreau să aflu.
Trebuie să aflăm ce se va întâmpla şi unde.
Suntem prieteni, Ben? Vreau să cred că suntem prieteni.
Avem o legătură pe care nimeni nu o poate distruge.
Mă puteai băga la puşcărie, dar n-ai făcut-o.
Asta este dovada că în tine e o parte
pe care ei n-o controlează.
În interiorul nostru. Acolo este adevărul.
E singura speranţă. De acolo trebuie să ne hrănim
şi asta ne va ajuta să-i eliminăm, Raymond.
Nu am prea mult timp. Te rog.
- Te credeam mai inteligent. - Raymond, te rog.
Nu crezi că au prevăzut asta, Ben?
Nu crezi că te-au luat în calcul?
Eu sunt inamicul, dle maior Marco.
Ce tot spui?
MAMA Apelare
Da, mamă.
Da, e lângă mine.
- Vrea să vorbească cu tine. - Cu mine?
Da, dnă senator.
- Căpitanul Marco? - Da.
Căpitanul Bennett Marco?
Da.
Bennett Ezekiel Marco?
Da.
Ascultă-mă cu atenţie.
Hai mai repede!
Maior Marco?
Ben?
... oamenii se pot asocia, când doresc şi pot să nu păţească nimic.
Oamenii trebuie să aibă dreptul să spună ce gândesc...
Carta Drepturilor Omului...
Mulţumesc.
Candidaţii au mers la secţiile de votare.
Guvernatorul Arthur, după ce a votat în North Platte,
va petrece seara în oraş
cu colegul său, la petrecerea ce le anticipează victoria.
Rivalul său la preşedinţie, actualul vicepreşedinte Nelson,
s-a întors acasă, la Baton Rouge, Louisiana.
A participat la o slujbă religioasă...
ACCES PERMIS NUMAI PERSONALULUI AUTORIZAT
- Totul e în siguranţă. - Raymond...
- Sigur. - ... ascultă-mă.
Glonţul îl va lovi pe Bob Arthur în momentul când vei păşi în faţă
şi vei ajunge pe steaua ta, din dreptul lui.
Deoarece asasinul,
un dezechilibrat, obsedat,
paranoic şi solitar pistolar
încearcă să te omoare pe tine.
Maiorul Marco e un ţintaş foarte bun.
Tu trebuie să stai nemişcat,
exact în locul unde ar trebui să stai.
Ce se va întâmpla cu Ben?
Asasinul este omorât întotdeauna.
E nevoie de asta, pentru vindecarea naţiunii.
Sunt sigură că nu vei putea înţelege niciodată pe deplin.
Dar vreau să ştii, Raymond,
că am făcut-o pentru tine.
Pentru ca tu să poţi avea ce n-am avut eu.
Ceea ce tatăl tău a irosit.
Şansa de a conduce această naţiune.
- Ştiu, mamă. - Aşa că le-am dat voie
să te schimbe puţin.
Nu prea mult, ca să nu-ţi dai seama,
dar îndeajuns să redevii acela care eşti de fapt.
Acela care vei deveni.
Şi uită-te la tine!
Uite ce ai realizat,
cât de departe am ajuns. Funcţionează, Raymond.
Iar acum vei salva ţara noastră.
În momentul său de cumpănă.
Da, mamă.
Dar...
Când zâmbeşti...
Pentru asta trăiesc, pentru zâmbetul tău!
Pentru zâmbetul tău.
A devenit oficial. Ştirile CBS îi consideră
pe Robert Arthur şi Raymond Shaw drept următorul preşedinte
şi vicepreşedinte al Statelor Unite.
Cu cel puţin 2 70 voturi electorale şi susţinerea a 70 de procente
din voturile exprimate.
Arthur şi colegul său conduc
în toate cursele, mai puţin una
şi anume statul natal al actualului vicepreşedinte, Louisiana.
Stai, Jimmy. Stai!
Dă înapoi. Poţi?
Da.
- Opreşte-te. - Sigur.
Poţi să-l măreşti pe tipul ăla?
Da.
Nu, Jimmy, celălalt. Din spate. Cel care stă în umbră.
- Pe ăsta? - Da.
Las-o baltă. Mulţumesc, Jimmy.
ACCES LA TOATE NIVELELE
Arthur!
Arthur! Arthur!
- Am reuşit! - Da!
Perfect! Da!
- Da. - Bună.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Mulţumesc.
Să facem un spectacol pe cinste, oameni buni! Ne-am înţeles?
Arthur! Arthur! Arthur! Arthur!
Imaginile de deschidere.
Foarte bine.
Pregătiţi muzica de deschidere.
Să intre muzica.
Bine.
La naiba! Shaw a greşit prima poziţie.
Lunetist!
Acolo sus!
Ben!
Bine. La revedere.
FBI-ul a difuzat imagini ale camerelor de supraveghere,
în care asasinul lui Raymond şi al Eleanorei Shaw
intra în hotel, cu două ore înaintea împuşcăturii fatale.
Autorităţile l-au identificat pe asasin ca fiind Klaus Bachmann.
Bachmann era considerat mort în explozia unei maşini,
în Cecenia, acum patru ani.
unde lucra ca agent secret
al companiei Global Endeavors,
o filială britanică a corporaţiei Manchurian Global.
Un al doilea fost colaborator civil al Manchurian Global
a fost arestat de agenţii federali
pe aeroportul O'Hare din Chicago, în această dimineaţă.
Laurence Tokar a devenit cunoscut, în timpul Războiului din Golf,
făcând parte din "Patrula dispărută" a lui Raymond Shaw.
Tokar a fost dat dispărut în misiune, după ambuscada prin care Shaw
a primit Medalia de Onoare a Congresului.
Autorităţile caută şi alte legături între cei doi oameni.
Încă şocat de pierderea tragică a senatorului Thomas Jordan,
Congresul a anunţat deja o investigaţie minuţioasă
a morţii lui Jordan,
pentru a afla dacă are vreo legătură cu asasinarea familiei Shaw.
Într-o întâlnire emoţionantă, preşedintele ales Arthur...
Mi-amintesc că fugeam.
Trebuia să...
... să scap...
... să ies la lumină. Şi trebuia să...
... ajung la apă. Să scap. Să iau întăriri.
Să revin, să-mi salvez oamenii.
Mă gândeam că dacă aş ajunge la apă...
... totul va fi bine.
Dacă aş ajunge la apă.
După ce vei scăpa şi te vei întoarce cu patrula
la comandament,
care va fi una din primele sarcini pe care le vei îndeplini?
Îl voi recomanda pe sgt. Shaw pentru Medalia de Onoare, dle.
El ne-a salvat vieţile.
El a nimicit duşmanul. Ne-a condus prin deşert, la loc sigur.
Excelent! Au existat victime?
Întotdeauna există victime în război, domnule!
SubRip & Sync: Driv3r