MATRIX
RENAŞTEREA
Breşă Modal 101 Violare utilizator
- Seq, am intrat. - Căpitane.
Ai avut dreptate. Luminatorul era un geam.
- Am interferenţe serioase. - Ciudat. E un fel de Modal.
Pare un cod vechi.
- Mi se pare foarte cunoscut. - Marchează-l ! Cer ajutoare.
- Mă duc să verific. - Bugs...
- Dacă află generalul că dăm târcoale... - O ocheadă nu poate face rău.
Ai auzit asta ?
La naiba ! Cred că ne-au urmărit semnalul. Bugs, mi se pare o capcană.
Bugs !
Stai pe loc ! Nu mişca !
O să tragem !
Foarte încet, ridică mâinile !
Începem.
- Tu unde mergi ? - Ai fost avertizat, locotenente.
Cred că ne putem descurca cu o fetiţă.
Îţi pierzi timpul ! Oamenii mei o aduc acum.
Nu, locotenente...
Oamenii tăi sunt deja morţi.
- Seq, eşti cu mine ? - Codul ăsta vechi cade tot timpul.
Proiecţia se întrerupe. Treci pe audio.
Bugs, asta e o încălcare directă a protocoalelor generalului.
Ştiu, ştiu.
Dar se întâmplă ceva aici.
Ceva important.
O, la dracu' !
Ştim ce se va întâmpla. Îi usucă în bătaie.
Acum dă un telefon.
Linia a fost urmărită.
- Şi după aia... - Fuge să se salveze.
Sunt Agenţi ?
Ştiu povestea.
Aşa a început totul.
Fir-ar să fie !
Aici a început el.
Crezi că Modalul e o buclă ? Sau o bandă rulantă ?
Un fel de secvenţiator care dezvoltă un program să facă ce ?
Nu ştiu.
Dar o să aflu.
Bine.
E un déjŕ-vu şi totuşi e clar greşit.
De ce ai folosi un cod vechi să faci ceva nou ?
Nu ştiu.
Dacă aia e Trinity, nu asta ar trebui să se întâmple.
- Poate nu e povestea la care ne gândim. - Bugs, trebuie să pleci de aici.
Trebuie să fie o capcană.
La naiba !
Voi continuaţi.
Vedeţi-vă de treabă.
Eu o să...
... plec singură.
Omorâţi-o !
O, Seq !
- De ce m-ai salvat ? - Tu prima.
- Cine eşti ? De unde ai venit ? - Bine.
Numele meu e Bugs.
Ca în Bugs Bunny.
Şi tehnologie care ascultă.
Ştii că ăsta e un Modal ?
Ce e un Modal ?
O simulare folosită pentru a dezvolta programe.
Înţelegi că eşti...
... o entitate digitală ?
Ştiu ce sunt.
Cum ştiu că treaba mea e să vânez şi să distrug entităţile digitale,
ca şi tine.
Şi totuşi...
Iată-ne aici.
Ceilalţi Agenţi nu ştiu de camera asta ?
Cum ai găsit-o ?
N-a fost nimeni în magazinul de chei, aşa că am început să caut.
Cu cât te-ai uitat mai mult, cu atât ai găsit mai multe.
Povestea vieţii mele.
Ce e ?
Parcă ştiu camera asta.
Doamne sfinte !
Ăsta e apartamentul lui.
A lui Thomas Anderson ?
Am căutat peste tot. Nu există.
A încetat să mai fie Thomas cu mult timp în urmă,
dar poate tu-l ştii după numele real.
Neo.
Îl ştii.
Bine.
Nu pot să cred asta, după atâţia ani !
Vezi tu, majoritatea oamenilor cred că Neo e mort.
Dar eu ştiu că nu e.
Pentru că l-am văzut.
Unde ?
Nu e ceva ce pot explica uşor, dar...
Dar, în momentul în care s-a uitat la mine...
... am simţit că ceva...
... mi-a descuiat mintea.
Bine.
Aşa ceva mi s-a întâmplat şi mie.
Am văzut un tipar...
... şi era peste tot.
Nu vedem, dar suntem toţi prinşi în nişte bucle repetitive ciudate.
Cumva, eu am văzut asta în oglindă.
Doar o pâlpâire, dar a fost cum ai spus tu.
Şi, dintr-odată, am înţeles.
Asta nu e lumea reală.
Pentru prima dată, am simţit un scop real.
Am ştiut cine sunt
şi ce trebuia să fac.
Cine eşti ?
Ce trebuie să faci ?
Eu sunt...
... Morpheus.
Şi trebuie să-l găsesc pe Neo.
Morpheus.
Bine. Bine.
O, Doamne !
Trebuie să te scot de aici. Trebuie să aflu cine a construit Modalul ăsta.
Bine, vino cu mine !
Trebuie să fii pregătit să pleci. Foarte pregătit.
Şi, dacă nu eşti, dacă aici crezi că ţi-e locul...
Tu numeşti asta o alegere ?
Sincer, când mi s-au oferit mie, am început cu concepţiile binare ale lumii
şi am spus că nu înghit o reducere simbolică a vieţii mele.
Şi femeia cu pastilele a râs, pentru că îmi scăpa ideea.
Ce idee ?
Alegerea e o iluzie.
Ştii deja ce trebuie să faci.
Adevărul.
Bine.
E o clădire veche cu un luminator şi multe scări.
Lafayette. Una dintre cele patru uşi din spate duce acolo.
- Nu te împotrivi ! - Ce se întâmplă ?
Respiră !
Extracţia funcţionează cam la fel pentru oameni şi programe.
Au !
Bine.
- Hei. - Hei.
- N-am purtat niciodată ochelari diferiţi. - Da, arată bine. Care uşă ?
- Trebuie să fie... - Bine.
Agent White.
Agent Smith ?
Du-te !
- Seq ! Mă auzi ? - Bugs ! Am crezut că te-am pierdut.
- Poţi să ne duci la geam ? - Bugs ! Bugs ! E Agent !
Fereastra aia ! Cu forţă !
DESIGN EXTRAORDINAR DE JOC INTERACTIV
PREMIUL PENTRU JOCURI 1999 JOCUL ANULUI - MATRIX
Ce... ?
ALERTĂ - BREŞĂ DE PERIMETRU
Ce naiba ?
E ceva în neregulă ?
Doar o mică eroare.
'Neaţa, Bobbi ! 'Neaţa, frate !
Ce zi frumoasă să fii în viaţă ! N-am dreptate ?
Problemo ?
A pierdut ceva.
Ăsta e vechiul cod pentru Matrix ?
- Un mic experiment cu Modalul. - Pentru Binary ?
Şedinţă buget, azi, 4 PM
- Am nevoie de o cafea. - Cafea. Da, imediat ! Fac cinste.
Nu încerc să te pup în fund,
dar, prima dată când am jucat trilogia, am fost bulversat.
Paradoxul dintre liberul arbitru şi destin.
Suntem doar algoritmi făcând ce-ar trebui sau putem scăpa de programare ?
Genial în contextul jocului, apropo.
Ţi-am spus că mi-a acaparat viaţa ?
Da. Am rămas repetent în a 7-a.
Jocul tău era să mă distrugă.
- Mi-ai spus. - Şi totuşi iată-ne aici.
Spune-mi tu, dle Anderson, e liberul arbitru...
... sau destinul ?
O, da.
Uite-o !
Bunăciune !
Privire tăioasă. Îmi pare rău.
Sunt un nătâng. Am fost crescut de maşini.
- Poate ar trebui să pleci. - Nu, te rog. Promit, o să mă port frumos.
O să mă port frumos.
Sigur.
Ai vorbit vreodată cu ea ?
Uite...
Pentru tot ce ai făcut pentru mine, lasă-mă să fac asta pentru tine.
Jude, nu. Opreşte-te !
- Scuză-mă ! - Mersi.
Bună !
Ştiu că e un pic neprevăzut. Eu sunt Jude Gallagher.
Lucrez pentru o companie de jocuri numită Deus Machina.
Bună, Jude ! Eu sunt Tiffany.
Tiffany ! Nu mă aşteptam la asta.
- Mama o iubea pe Audrey Hepburn. - Jude.
El e prietenul meu foarte bun, Thomas Anderson.
E cu adevărat o persoană celebră
şi considerat de majoritatea cel mai mare designer de jocuri al generaţiei noastre.
Îmi pare rău de asta.
- Jude... - Vorbeşte cu ea !
Bună, Thomas ! Toată lumea îmi spune Tiff.
Bună !
Ne-am mai întâlnit ?
Venim amândoi aici.
- Îmi dai chifla ta ? - Hei ! Încerci să i-o tragi mamei ?
Brandon !
Îmi dai o gură ?
Iubito ! Ce se întâmplă ? O să întârziem.
El e soţul meu, Chad.
- Mă bucur să te cunosc. - Bună !
Iubito, trebuie s-o ducem pe Callie la antrenament.
Da. Îmi pare rău.
Haideţi, copii ! Să mergem !
DATE: MODAL 101 NEDETECTAT
Ce ?
MODAL 101: FIŞIER ŞTERS
Îmi pare rău. E şeful.
Miliarde de oameni care îşi trăiesc vieţile...
... absenţi.
Întotdeauna mi-a plăcut replica asta.
Tu ai scris-o, nu ?
De fiecare dată când stau aici...
Adică... Dumnezeule !
E atât de perfectă, încât trebuie să fie falsă.
Nu ?
Da.
Sigur.
Ia un loc !
Fumezi ?
- Credeam că ai renunţat. - Am renunţat să-i mai spun obicei.
Acum e doar o plăcere vinovată.
Poate pot să-ţi uşurez situaţia.
Ştiu că Binary depăşeşte bugetul.
Nu e vorba de Binary, Tom. E mai mult de-atât.
E vorba de viitorul nostru, subiect sensibil, dat fiind trecutul nostru.
Ce vrei să spui ?
Cum merge terapia ?
Bine.
Vreun...
... episod ?
Nu.
Asta e grozav !
Uite, Tom, ştiu că nu ne-am înţeles întotdeauna.
Ce ai spus despre prima noastră întâlnire ? Că parcă a fost o interogare FBI ?
Dar uită-te la locul ăsta !
Noi am făcut asta.
Împreună.
Da.
Şi acum ?
Lucrurile s-au schimbat. Piaţa e dură.
Sigur poţi înţelege de ce iubita noastră companie-mamă, Warner Bros,
a decis să continue trilogia.
Ce ?
M-au informat că o vor face cu sau fără noi.
Am crezut că nu pot face asta.
Ba pot.
Şi au spus clar că ne vor anula contractul dacă nu cooperăm.
Chiar ?
Ştiu că ai spus că povestea s-a terminat pentru tine, dar...
... asta e chestia la poveşti.
Nu se termină niciodată, nu ?
Încă spunem aceleaşi poveşti,
doar cu alte nume, alte feţe...
... şi recunosc că eu sunt entuziasmat.
După atâţia ani, să ne întoarcem unde a început totul...
Înapoi la Matrix.
Am vorbit cu Marketingul...
Tom ?
Da.
Eşti bine ?
Da.
Ce simţeai în acel moment ?
Ce simţeam ?
Am simţit că ori am iar o cădere psihică,
ori că trăiesc într-o realitate generată de calculator,
care m-a întemniţat...
... din nou.
- Nu e cine ştie ce alegere. - Nu.
Poate nu e chiar atât de binar.
Poate există şi alte moduri de a înţelege ce s-a întâmplat.
Da.
Thomas, eşti un sinucigaş supravieţuitor, înzestrat cu o imaginaţie puternică.
Aceste lucruri s-au combinat, creând ficţiuni periculoase în viaţa ta.
Ieri, te-ai întâlnit cu partenerul tău de afaceri şi el te-a încolţit,
cerându-ţi să faci un joc pe care ai spus că nu-l vei face.
Acest atac ţi-a luat practic vocea.
Violenţa lui te-a afectat şi mintea ta a ripostat.
I-ai făcut ce ţi-a făcut el ţie.
Am vorbit despre valoarea furiei adaptive în vindecarea traumei.
Departe de a sugera o repetare a căderii tale iniţiale,
cred că acest episod demonstrează o autoapărare sănătoasă.
Şi, mai important, îmi amintesc cât de greu ţi-a fost să-mi spui aşa ceva.
Ceea ce îmi spune cât am progresat.
Mai ai nevoie de pastile ?
Da.
În primul rând, ştiu că vorbesc în numele tuturor
când spun că sunt foarte entuziasmată să lucrez la un joc care a fost atât de...
... inovator.
Pachetul din faţa voastră are cercetările grupului de sondaj.
Înăuntru, veţi găsi detaliile, inclusiv asocierea cuvintelor-cheie cu marca.
Primele două fiind originalitate şi nou,
care cred că sunt grozave de ţinut minte când veţi începe să lucraţi la Matrix 4.
Şi cine ştie la câte altele ?
De ce a fost Matrix diferit ? S-a jucat cu mintea noastră.
Exact.
Oamenii ne vor în spaţiul lor incert,
să le aprindem beculeţul sinaptic Ce mama mă-sii ?
De ce a fost Matrix diferit ? S-a jucat cu mintea noastră.
Oamenii ne vor în spaţiul lor incert,
să le aprindem beculeţul sinaptic Ce naiba se întâmplă aici ?
Mie nu mi-a plăcut primul, ca unora dintre voi.
Şi, sincer, nu tolerez deloc ceva ce necesită o programă şi o cariocă.
Mie îmi plac jocurile gălăgioase şi stupide.
Ne trebuie arme ! Multe arme.
Matrix înseamnă măcel.
- Acţiunea fără minte nu e marca noastră. - Are dreptate.
Matrix e porno mintal. Filozofie în PVC strâmt, strălucitor.
Da. Ideile sunt sexy acum.
E mult mai simplu să îngropi realitatea decât să scapi de vise
Alice ÎN ŢARA MINUNILOR şi ÎN ŢARA DIN OGLINDĂ
- Clar, Matrix e despre... - ... transpolitică.
Criptofascism.
- E o metaforă... - ... a exploatării capitaliste.
Ăsta nu poate fi o reiniţializare, o reşapare, o regurgitare...
De ce nu ? Reiniţializările se vând.
Ne-am afundat în gaura greşită de iepure. Îi spui Matrix oricui...
Spui Matrix...
Matrix... Matrix... Matrix...
... şi ei asta văd.
Daţi-mi voie să rezum scopul nostru într-un singur cuvânt: Bullet Time !
Astea-s două cuvinte.
Ne trebuie un nou Bullet Time.
Trebuie să revoluţionăm jocurile din nou.
Să revoluţionăm jocurile din nou !
Bună ziua, Tiff !
Ca de obicei ?
Ştii ce, Skroce ? O să fac o nebunie.
O să iau o cafea scurtă azi.
Câtă îndrăzneală !
Te superi dacă ţi-o iau eu ?
Bună !
Îmi amintesc că mi-am dorit o familie,
dar a fost pentru că asta ar trebui să-şi dorească femeile ?
De unde ştii dacă vrei tu ceva sau dacă educaţia te-a programat s-o vrei ?
Îi plătesc analistului o grămadă de bani ca să răspundă la astfel de întrebări.
Inteligent.
Ar trebui să fac mai multă terapie, dar, sincer, sunt prea obosită.
Copiii sunt obositori, ştii ?
Nu. N-am avut niciodată copii.
O, da, ştiam asta.
Scuze. Te-am căutat pe Google.
Cum e să fii designer de jocuri de renume mondial ? Trebuie să fie uimitor.
E multă muncă.
Uneori e uimitor.
De cele mai multe ori...
... nu ştiu.
Dar ai făcut Matrix. Până şi eu am auzit de el.
Da. Am amuzat nişte copii.
Deci, merită ?
Pot să te întreb ceva despre jocul tău ?
Sigur.
Ţi-ai bazat personajul principal pe tine însuţi ?
Are multe de la mine.
Poate un pic prea multe.
Pot să te mai întreb ceva ?
Te rog.
E o femeie în jocul tău.
Trinity.
Altă coincidenţă ciudată, nu ?
Doamne, da !
Îmi place de ea.
Îmi place de Trinity. Şi îmi place Ducatiul ei.
Altă coincidenţă. Îmi plac motocicletele.
Eu şi prietenul meu Kush le construim, de fapt.
Chiar ?
Tu ai analistul tău, eu am motocicletele mele.
Mă uitam la imagini din jocul tău. La Trinity.
I-am arătat lui Chad o scenă şi i-am spus: Ce părere ai ?
Nu s-a prins până nu i-am spus: Nu ţi se pare că seamănă cu mine ?
Ştii ce a făcut ?
A râs.
Şi am râs şi eu, de parcă ar fi fost o glumă.
Cum să nu fie, nu ?
M-a înfuriat atât de tare !
M-am urât că am râs.
Îmi venea să-i dau una.
Nu prea tare. Poate doar cât să-i rup maxilarul.
Şi acum probabil regreţi că te-ai pus la masă cu mine.
Ăsta e cel mai bun lucru pe care l-am făcut de mult timp.
Trebuie să răspund.
Bună, sunt Tiff.
Doamne, nu !
Vin imediat.
Cel mic şi-a înfipt o piesă de Lego în nas.
Trebuie să plec.
Sper să te mai văd.
S-a raportat o urgenţă.
Mergeţi cu calm la cea mai apropiată ieşire şi părăsiţi clădirea imediat.
- Ce se întâmplă ? - Un puşti de 14 ani o fi trimis SWAT-ul.
- Supărat din cauza ultimului update. - Sau doar un dobitoc.
Vă rog să mergeţi spre ieşiri. Clădirea e evacuată.
Mesaj nou de la NECUNOSCUT
Bună Neo
Dacă vrei răspunsuri la întrebările tale, du-te la uşa de la capătul holului.
Du-te Acum !
Cine e ?
Ştii cine.
Dle, pe aici.
Jude ?
Jude !
În sfârşit !
Nu eram prea sigur de replica identică, dar mi-a fost greu să rezist.
Ce ?
Morpheus Uno. Dezvăluirea de la fereastră. Fulgere, tunete şi teatru.
În sfârşit !
După atâţia ani, iată-mă, ieşind dintr-o cabină de toaletă.
- Tragedie sau farsă ? - Te cunosc.
- Nu-ţi întâlneşti zilnic Creatorul. - Nu se poate întâmpla asta.
Ba se întâmplă.
- Nu poţi fi un personaj creat de mine. - 100% natural.
Cum ?
Toate explicaţiile de care ai nevoie.
Nu.
Nu, nu, nu !
Cum nu ?
Tu voiai asta, tu ai făcut asta. A fost ideea ta.
A fost un test. Un experiment.
Un experiment ?
M-ai băgat într-un Modal micuţ,
m-ai lăsat să-mi storc creierii până era să înnebunesc căutându-te,
ca experiment.
- Ieşirea se închide. - N-a luat pastila.
- Ce ? Nu e timp. - Ştiu. Se gândeşte un pic.
Ştie cât de greu a fost să sparg oglinda aia ?
E încă deschisă.
Asta... Asta nu poate fi real !
Ţinta dobândită. L-am găsit.
Nu se întâmplă asta.
E în mintea mea. E în mintea mea.
Hei, tu ! Opreşte-te ! Stai !
Nu se poate întâmpla asta.
Stai ! Nu mişca !
Neo !
O, Doamne !
Neo !
Dle Anderson !
Nu !
Nu se poate !
Mi-a fost dor de tine.
E în mintea mea.
Mă auzi, Thomas ?
Urmează-mi vocea !
Simte-ţi vârfurile degetelor ! Ce ating ?
Clopoţelul.
Auzi clopoţelul ?
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat ? Cum ai ajuns aici ?
Probabil ai venit pe jos. Am auzit-o pe Déjŕ Vu, am deschis uşa şi erai acolo.
Simţi că poţi vorbi despre asta ?
Când am început să lucrăm împreună,
îţi pierduseşi capacitatea de a discerne realitatea de ficţiune.
Ai venit la mine după ce ai încercat să sari de pe o clădire.
Ai spus că voiai să zbori.
Am făcut multe progrese de atunci, dar pari deosebit de afectat acum.
Poţi să-mi spui cum a început ?
Mi-a trimis un mesaj.
Cine ?
Morpheus.
Deci s-a întors.
Nu era el, de fapt.
Era un program pe care l-am scris pentru un Modal.
Şi acest Morpheus din Modal
a venit să te ajute să scapi dintr-o realitate virtuală numită Matrix.
Sunt nebun ?
Nu folosim cuvântul ăsta aici.
Ce cuvânt să folosesc ?
Ce cuvânt explică ce se întâmplă cu mine ?
Pot să văd mesajele ?
Au fost şterse.
Dacă ne-am sui în maşina mea şi am merge la tine la birou,
ce crezi că am găsi acolo ?
Nimic.
Pentru că n-a fost niciun atac.
N-a fost nimeni ucis.
Nimeni n-a trimis mesaje. Mintea mea a inventat totul.
Asta ar trebui să spun ?
Asta crezi ?
Mi s-a părut real.
Desigur.
A fost marea ta ambiţie să faci un joc imposibil de distins de realitate.
Pentru a atinge acest scop, ai convertit elemente din viaţa ta în naraţiune.
Furia ta sublimată faţă de partenerul tău l-a distribuit ca duşman al tău.
Tiffany, o femeie măritată, a devenit Trinity dintr-o idilă condamnată.
Până şi dispreţul tău faţă de pisica mea a ajuns în Matrixul tău.
Nu e nimic în neregulă cu asta. Asta fac artiştii.
Dar devine o problemă când fanteziile ne pun în pericol pe noi sau pe alţii.
Nu vrem să fie nimeni rănit,
nu, Thomas ?
Bună, Thomas ! Toată lumea îmi spune Tiff.
- Cine eşti tu ? - Numele meu e Trinity.
Nimeni nu-ţi poate spune că eşti îndrăgostit. Doar o ştii, cu toată fiinţa.
Până-n măduva oaselor.
Simţi asta ?
N-o să-ţi dau drumul niciodată.
Trebuie să uiţi totul, Neo.
Eliberează-ţi mintea !
Pare destul de uşor.
Să-mi eliberez mintea... La naiba !
Bine.
Îmi eliberez mintea.
Zbor...
... sau cad.
Cine naiba eşti tu ?
N-o să-ţi aminteşti de mine,
dar, cu mult timp în urmă, mi-ai schimbat viaţa,
când ai sărit de pe alt acoperiş.
Pe atunci, eram ca orice altă baterie, trăiam o prefăcătorie,
până m-am uitat în sus şi te-am văzut.
Erai alt tu, dar l-am văzut...
pe adevăratul tu
doar o secundă înainte să...
... sari.
Şi n-ai căzut.
Tu eşti cea care mi-a spart Modalul ?
Da.
Ăsta e Jude.
Nu ţi-e prieten. E un program folosit pentru a te controla.
Vine încoace şi aduce Agenţi cu el.
Jude.
Frate, te-am sunat toată noaptea. Avem o problemă mare.
Eşti singur ?
Asta e o întrebare sexy, frate.
Nu arată ca Agenţii obişnuiţi.
Folosesc roboţi cu piele de om acum şi sunt peste tot.
- Nu ştii cine e de încredere. - De ce să am încredere în tine ?
Dacă deschid uşa aia, ne pierdem ieşirea.
Eu voi fi prinsă şi ucisă şi tu vei ajunge pe banda rulantă proiectată pentru tine,
ca ultima dată când ai încercat să sari.
Ştiu de ce ai lăsat Modalul deschis.
Aveai nevoie ca altcineva să-l elibereze pe Morpheus.
Şi, datorită lui, am ajuns la tine.
Ştiu lucrurile astea cum ştiam că aveam să te găsesc într-o zi.
Şi că atunci vei fi pregătit pentru ăsta.
Dacă vrei adevărul, Neo...
... va trebui să mă urmezi.
Bine.
Unde suntem ?
În Tokio. Un portal mobil le îngreunează urmărirea.
- Seq e cel mai bun. - Portalul e liber.
Nu suntem urmăriţi.
Nu-mi amintesc asta.
Nu mai trebuie nici să fugim la cabine telefonice.
Uşa e în dreapta.
Stare şi amplasare, nu ?
O, nu...
Totul ţine de stare...
... şi amplasare.
După ce primul contact a mers prost, ne-am gândit că elemente din trecutul tău
te-ar ajuta să accepţi prezentul.
Nimic nu alină anxietatea ca... puţină nostalgie.
Astea sunt imagini din jocul tău.
Timpul e mereu împotriva noastră
et cetera, et cetera.
Nimănui nu i se poate spune ce e Matrix, bla, bla, bla.
Trebuie să vezi ca să crezi.
E timpul să zburăm.
Stai !
Dacă asta e real,
dacă nu mi-am pierdut minţile, asta înseamnă că...
... asta s-a întâmplat ?
Dar, dacă s-a întâmplat...
... atunci am murit.
E clar că nu.
De ce Maşinile te-au ţinut în viaţă şi de ce s-au străduit atâta să te ascundă
sunt întrebări la care n-avem răspunsuri.
Să mă ascundă ?
Am fost la o companie făcând un joc numit Matrix.
Nu pare că încercau să ascundă nimic.
Urmărim compania aia de ani de zile. Am verificat fiecare Thomas Anderson.
Ce n-am înţeles a fost că îţi puteau modifica IDP-ul.
Tuburile generează imaginea ta digitală personală printr-un sistem numit Aparenţă.
Aşa te vezi tu.
Cumva, au reuşit să-ţi modifice bucla IDP-ului.
Aşa te văd toţi ceilalţi.
20 de ani ?
De ce a durat 20 de ani să mă găsiţi ?
A durat mult mai mult.
Peste 60 de ani de când tu şi Trinity aţi zburat într-un Oraş al Maşinilor.
- Ce ? - Nu ştim multe lucruri.
De ce abia ai îmbătrânit sau de câte ori ţi-au modificat IDP-ul ?
Dar, din ce ştim, nimeni nu te-a găsit pentru că nu voiai să fii găsit.
- Asta nu e adevărat. - Poate.
Poate sunt nefondate şi zvonurile că ai lucrat cu Maşinile de la început.
Morpheus, opreşte-te !
Tot ce spun e că ăsta e momentul
ca tu să ne arăţi ce e real.
Dacă vrei să ieşi...
... vei lua pastila asta.
Dar, dacă eşti unde ţi-e locul,
poţi să te întorci la asta.
În fiecare zi.
Iar şi iar, pentru totdeauna.
La dracu' !
Ţine bucla strânsă !
- Cybebe vrea localizarea turnului. - Am un semnal. E slab.
E sigur nedetectabil.
Căpitane. Văd o mulţime de ciudăţenii.
- Ce ? - E un fel de grefă.
Thomas ?
O, Doamne !
O, nu !
- Avem musafiri. - Cum ne-au găsit ?
Thomas, nimic din toate astea nu e real.
Eşti în mijlocul unei căderi psihotice grave.
- Lexy ? - Aproape gata.
Thomas ?
Thomas, te rog. Ăsta nu e un joc.
Simte-mi mâna !
Asta e real.
Rămâi cu mine !
Nu. Nu.
Rămâi cu mine !
Neo !
Morpheus !
Haideţi, haideţi !
- Roboţii sunt activaţi. - E un roi.
Haide !
Am o ieşire în baie. Repede !
Da.
Haide !
Seq, unde ?
- Oglinda aia. - Ce ?
N-o să încăpem.
Trebuie, că altă ieşire n-am.
Ştiu, ştiu.
Gândeşte-te la perspectivă. Te apropii mai mult, devine mai mare.
Bine, haide !
Intră !
Trinity.
Nu !
Bine ai revenit în lumea reală !
Trinity.
Ce e, doctore ?
Sistemele vitale au fost menţinute meticulos, dar nu arată bine.
- Îl pierdem. - O restartare l-ar putea şoca.
Fă-o !
Îmi amintesc asta.
Constructorul.
Între totul...
... şi nimic.
Bun venit în Cuib !
M-am relaxat aici, în reţeaua navei...
... aflând totul despre tine.
Şi despre mine.
Ai grijă ! Te va bulversa.
Sunt amintirile transformate în ficţiune mai puţin reale ?
E realitatea bazată pe memorie doar ficţiune ?
Cât despre rolul meu, cea mai bună presupunere a mea
e că m-ai scris ca o reflexie algoritmică a două forţe
care te-au ajutat să devii tu însuţi,
Morpheus şi Agentul Smith.
Un pachet combinat de contraprogramări care a fost...
... hai să spunem că mai mult decât o nebunie.
Dar a funcţionat pentru că iată-ne aici !
Acum, vestea proastă.
Creierul tău e dependent de rahatul
cu care Matrix te-a hrănit ani de zile.
Dependent rău.
Treci prin sevraje acute. Docboţii îţi dau şanse mici de supravieţuire.
Dar ei nu te cunosc ca mine.
Eu ştiu exact de ce ai nevoie.
Cred că glumeşti !
Nu glumesc.
Asta ar putea fi prima zi din restul vieţii tale.
Dar, dacă o vrei...
... trebuie să lupţi pentru ea.
Nu. Nu mai lupt.
Chiar ?
Ce naiba face ?
O, da ! Te-au învăţat bine.
Te-au făcut să crezi că lumea lor e tot ce meritai.
Dar o parte din tine ştia că e o minciună. O parte din tine îşi amintea ce era real.
Nu mă cunoşti.
Nu ?
Te cunosc, pentru că ştiu singurul lucru care încă mai contează pentru tine.
Ştiu că de asta eşti aici, de asta încă lupţi
şi de asta nu vei renunţa niciodată.
Haide, Neo !
Asta este.
Asta e ultima ta şansă.
Trebuie să lupţi pentru viaţa ta dacă vrei s-o vezi pe Trinity din nou.
Hai, Neo ! Luptă pentru ea !
Sfinte Sisoe !
Luptă pentru ea !
- Bună ! - Bună !
Te superi dacă... ?
Cum eşti ?
Dacă ăsta chiar e real...
... înseamnă că mi-au luat viaţa...
... şi au transformat-o într-un joc video.
Cum sunt ?
Nu ştiu.
Nici măcar nu ştiu cum să ştiu.
Asta e, nu-i aşa ?
Dacă nu ştim ce e real...
... nu ne putem opune.
Ţi-au luat povestea,
ceva care a însemnat...
... atât de mult pentru oameni ca mine...
... şi au transformat-o în ceva trivial.
Asta face Matrix.
Face o armă din orice idee.
Orice vis.
Tot ce e important pentru noi.
Ce loc mai bun să îngropi adevărul dacă nu într-un joc video ?
Parcă ai fi Oracolul.
Am auzit atât de multe despre ea !
A dispărut înainte să fiu liberă.
A dispărut ?
Când s-a încărcat noua versiune de Matrix...
... a avut loc o epurare.
Au promis pace şi ne-au dat epurare.
Nu.
Nu, a fost pace.
Tu ai făcut asta posibil şi a schimbat totul.
Nu mi se pare că s-a schimbat nimic.
Matrix e la fel sau mai rău.
Şi eu m-am întors de unde am plecat.
E ca şi cum tot ce am făcut...
... tot ce am făcut noi...
... n-a contat deloc.
Totul a contat.
Pot să-ţi arăt.
MNEMOSYNE FĂCUT ÎN UE - ANUL 2274
Ăsta e echipajul meu.
Operatorul nostru, Seq.
Sequoia. Dar toată lumea îmi spune Seq.
Mă bucur să te cunosc.
Tata iubea arborii ăştia.
Când a scăpat din Matrix şi a aflat că nu mai există,
era să moară.
Noroc că a cunoscut-o pe mama şi iată-mă aici.
Ei sunt Lexy, Berg şi Ellster.
Bună !
L-ai cunoscut pe bunicul meu, căpitanul Roland.
Roland a fost bunicul tău ?
Glumea mereu că n-a crezut niciodată în tine.
Dar, în particular, a spus că i-ai eliberat mintea a doua oară.
Nu vreau să mă port ca un fan, dar e un moment important pentru mine.
Berg e neologul nostru rezident.
Un ce ?
Sunt mulţi oameni ca mine, puţin obsedaţi de viaţa ta.
Nu ţi-aş fi recunoscut Modalul dacă nu era el.
Oricând ai chef, am un milion de întrebări.
Şi eu. Începând cu ei.
E în regulă.
Vino să-l cunoşti.
Ea e Cybebe.
El e Octacles.
Ăla e Lumin8.
Maşinile sunt de partea noastră acum ?
Sunt Sintetici. E un cuvânt pe care îl preferă în loc de Maşini.
Contactul tău cu Oraşul Sinteticilor a avut un impact enorm asupra lumii lor.
Asta am vrut să spun.
Ai schimbat ceva ce nimeni nu credea că putea fi schimbat.
Înţelesul cuvintelor partea noastră.
Cybebe şi Octacles şi-au riscat viaţa ca să te ajute să ieşi.
Mulţumesc.
Dar de ce ?
Nu toţi caută să controleze.
Aşa cum nu toţi doresc să fie liberi.
Ce e aia ?
Un codex de particule exomorfe. E destul de nou.
Le oferă programelor acces în lumea asta. În limite.
Limitele sunt domeniul limitaţilor.
Morpheus.
Mulţumesc.
A fost onoarea mea.
- Cum funcţionează ? - Oscilaţie paramagnetică.
Dacă vrei, pot să descarc manualul codexului pentru tine.
- Sigur. - Descărcarea era distractivă.
Acum totul e manuale şi diagnostice.
Pot să-i întreb ceva ?
Când m-aţi deconectat, mai era un tub ?
Da. Am analizat datele.
Ar putea fi Trinity.
Ea e.
M-am gândit că urma să avem conversaţia asta.
Uite, n-ai fost o extracţie tipică.
Erai într-un turn ciudat pe care Cybebe nu l-a mai accesat, iar acum ea e exilată.
Ne-am distrus singura şansă pentru tine.
Chiar dacă ar fi Trinity şi ar vrea să fie liberă, n-avem idee cum s-o facem.
Încă.
Nimeni nu credea că-l vom găsi pe el,
dar am făcut-o.
Bine.
Nu ştim cum s-o scoatem... încă.
Căpitane, ne apropiem de autorizarea de trecere.
Am ajuns.
Zion ?
Ia un loc !
El e Hanno. Cel mai bun pilot din flota noastră.
Sunt câţiva Sintetici care merită titlul ăsta înaintea mea.
Mnemosyne, ai permisiune de aterizare. Bun venit acasă !
Mulţumesc, Controlul.
O să ne izbim.
Generalul şi-a dat seama că n-o să învingem Santinelele, aşa că...
... am învăţat să ne ascundem mai bine de ele.
Bun venit la Io !
Io.
Uau ! Pare real.
Bio-cer.
Funcţionează ca luminile de seră.
E mult mai complex de-atât.
Extrag apă din crustă, hidratând aerul.
Echilibrează ECO şi ciclurile noastre SRI.
În plus...
... e drăguţ de văzut.
Spre deosebire de aia.
Bănuiesc că generalul ne-a trimis un grup de întâmpinare.
Măi să fie !
Tu eşti.
Niobe ?
Mai multe riduri şi mai puţini dinţi,
dar destul de înţeleaptă să ştiu că nu ştiu nimic.
Mai mult ca sigur nu mă aşteptam la asta.
Nici eu.
Ţi-am spus că e în viaţă.
Căpitane, tu şi echipajul tău aţi fost pedepsiţi.
Generale, dacă m-aţi lăsa să explic.
Protocoalele există pentru protecţia tuturor.
Îmi pare rău. Am văzut o oportunitate şi mi-a fost teamă că-l vom pierde.
Dar, generale, oamenii aşteaptă de atâta timp.
Am găsit Alesul.
Eu nu cred în Ales.
N-am crezut niciodată.
Nu ?
Nici eu.
Dar a fost o vreme când ai avut încredere să-mi dai nava ta
în ciuda ordinelor Consiliului.
Lumea era diferită atunci.
Noi eram diferiţi.
Prezintă-te la docuri !
Curăţă Mnemosyne !
Transferă-ţi codurile de acces !
Ai terminat, căpitane.
Trebuie să vorbim.
Când s-a zvonit prima dacă
că s-ar putea să fii tu...
... n-am ştiut ce voi simţi în acest moment.
Mă bucur să te văd.
Şi eu mă bucur să te văd.
Nu se compară cu pişoarca lui Dozer.
Da.
S-au schimbat multe.
În afară de tine, poate.
Îţi aminteşti asta ?
E atât de uşor să uiţi cât de mult te bruiază Matrixul
până te deconectezi.
Da.
Altceva face acelaşi tip de zgomot.
Preia absolut totul,
exact ca Matrixul.
Războiul.
Am stat la baricada Templului.
Mă uitam la armata Santinelelor,
aşteptând să ne omoare pe toţi.
Dar apoi au plecat.
S-a spus că tu ne-ai salvat.
N-am crezut.
În fiecare noapte visam sirene de atac.
Apoi...
... mă trezeam şi era...
... linişte.
Mi-e ruşine de asta acum.
De pesimismul meu, de cât mi-a luat să cred
că o lume fără război era posibilă.
Tu mi-ai dat asta.
Tu ne-ai dat darul ăsta tuturor.
Şi e darul care continuă să dea roade.
Ajută-mă să mă ridic.
Hai să facem o plimbare.
Frumos !
Ea e Freya, şefa botanicii.
Şi el e Quillion, digitologul nostru şef.
Presupun că oaspetele nostru nu are nevoie de prezentare.
Nimic nu călătoreşte mai repede decât lumina,
doar bârfele.
Bun venit în Grădină, Neo !
O căpşună ?
Folosind codul digital din Matrix, îl transformăm în secvenţe ADN.
Şi cresc aici ?
Nu e uşor să măreşti genomul pentru a fotosintetiza Bio-cerul, dar...
Ne apropiem.
Hai, gust-o !
Suntem foarte încântaţi de afine.
Ţii minte ce porcării mâncam ?
Lătura aia cu gust de rugină.
Zion n-ar fi putut face niciodată aşa ceva.
De ce ?
Pentru că aveam nevoie de Sintetici
şi ID-uri ca el.
Zion era blocat în trecut, în război,
blocat într-un Matrix al lui.
Ei credeau că trebuia să fim ori noi, ori ei.
Acest oraş a fost construit de noi...
... şi de ei.
Ce s-a întâmplat cu Zion ?
Am aşteptat să pui întrebarea asta.
Toate necazurile au început în Oraşele Maşinilor.
Centralele electrice nu puteau produce destulă energie.
Nimic nu duce la violenţă ca lipsurile.
Pentru prima dată,
am văzut maşini în război unele cu altele.
Am primit veşti de la Oracol despre ridicarea unei noi puteri.
A fost ultima dată când am primit veşti de la ea.
Morpheus.
După asediu, a fost ales în unanimitate.
Preşedintele Consiliului.
O, cât i-a plăcut asta !
Dar, pe măsură ce zvonurile despre această nouă putere se răspândeau,
el le ignora.
Era sigur că ceea făcuseşi tu nu se putea şterge.
Toţi oamenii ăştia n-au încetat să creadă în miracole,
să creadă în tine.
Îmi pare rău.
De unde era să ştiu că avea să se întâmple asta ?
Nu înţelegeam totul atunci. Nu mai mult decât înţelegem acum.
N-am venit aici să-ţi fac probleme, Niobe.
Dar am nevoie de ajutorul tău.
- Trinity trăieşte. - Atunci, uite altă întrebare.
- De ce au ţinut-o pe ea în viaţă ? - Nu pot răspunde la asta.
Dar, dacă există vreo şansă s-o eliberez,
trebuie să încerc.
Chiar dacă înseamnă să pui în pericol pe toată lumea din oraşul ăsta ?
Îmi pare rău, Neo.
Nu voi permite ca în Io să se întâmple ca în Zion.
Sper că vei ierta o femeie bătrână dacă te roagă să te duci cu Sheperd...
... până vom înţelege mai bine ce se întâmplă.
O să mă închizi după ce doar ce-am fost eliberat ?
Ştiu că nu pare corect.
Dar nici să îmbătrâneşti nu e. Dar pe mine nu m-auzi plângându-mă.
Îmi pare rău.
N-am mai întâlnit o legendă până acum.
Neo.
Sheperd.
Ce ciudat ! Eşti real.
Real.
Iar cuvântul ăsta.
Oamenii vorbesc mult despre vremurile de demult.
Despre tine, Agentul viral,
asediul Zionului.
Totul era mai simplu atunci.
Oamenii voiau să fie liberi.
E diferit acum.
Uneori parcă lumea a renunţat.
De parcă Matrix a câştigat.
Aici stai tu.
Şi trebuie să te întreb ceva.
E adevărat că puteai zbura ?
Super !
Morpheus.
Generalul te-a băgat în turnul lui Rapunzel.
- Măcar ai privelişte frumoasă. - Ce s-a întâmplat cu Bugs şi cu ceilalţi ?
Ar trebui să sterilizeze Mnemosyne cu o periuţă de dinţi.
Ar trebui ?
Aş putea să spun că aşteaptă să alegi între a sta cuminte, încarcerat
sau a evada şi a te duce s-o cauţi pe Trinity.
Dar asta nu e o alegere.
Generale, ce ar trebui să facem ?
Bugs gândeşte la fel de independent ca în ziua în care ai eliberat-o.
Asta nu e independenţă a minţii.
E revoltă.
Haide, 'Be.
Ştiu cât de mult ţi-a displăcut să-l închizi.
Aşa cum ştiu că o parte din tine
e uşurată acum că a plecat.
Am muncit din greu să ţinem Io în siguranţă.
Asta mă sperie.
Ea e.
Pe pod.
Am găsit-o.
E impresionant cum funcţionează Aparenţa.
Se văd frânturi din ea, cea reală, dar...
... felul în care se vede...
În cod, e o pastilă albastră pură.
Asta e o întrebare grea, Neo, dar trebuie pusă.
Dacă e fericită unde e ?
Eu cum păream ?
Exact ca ea.
Du-ne la adâncime de transmisie.
Mulţumesc că mă ajuţi.
Majoritatea dintre noi suntem aici datorită ţie.
Recunosc şi că şansa de a scăpa din cuşca generalului e ca tu să-ţi găseşti ritmul.
Dacă nu mai pot fi ce am fost odată ?
- Atunci am pus-o toţi. - Două minute.
Două minute până la transmisie.
V-am strecurat într-o cameră de hotel.
Ar trebui să fie în siguranţă.
Portalul e deschis.
Cel mai aproape ar fi un depozit de lângă atelierul ei.
Zona e plină de roboţi.
Să mergem !
Ce părere ai despre el ?
Am fost îngrijorat la început, că e mult mai în vârstă.
Barba, părul...
- Nu, îmi place. - Idiotule !
Mă refer la chestia că e Alesul.
Ştii că toată lumea care a fost cu el pe navă a murit.
O, da. O să ne omoare sigur pe toţi.
Previzibil ca întotdeauna.
Smith.
Smith ? Adică Agentul Smith ?
Ce nebunie !
Sunt atâtea teorii despre ei doi şi stau chiar acolo.
Codul ăsta e ciudat !
E ca un Agent, dar nu.
Un apel la raţiune.
Cum ne-ai găsit ?
N-ai apreciat niciodată relaţia noastră.
Nu ca Analistul.
- Cine ? - Doctorul meu.
A folosit legătura noastră şi a transformat-o într-un lanţ.
E atât de evident când o vezi, nu ? Dar codul ăsta optimizat m-a lăsat paf.
Tot nu ştiu cum a făcut-o.
Tu, un nerod care cheleşte.
Amuzant !
Iar eu...
... şi mai perfect.
Poate a exagerat cu ochii albaştri pătrunzători. Ce părere ai ?
Ce vrei, Smith ?
Am atâtea visuri, Tom !
Visuri mari.
În cea mai mare parte, fantezii de răzbunare extrem de violente,
dar, ca să le urmez, tu trebuie să renunţi la ale tale.
Pare un conflict.
Inevitabil ?
Nu e musai.
Trebuie doar să stai departe de Matrix şi să mi-l laşi mie pe doctor.
Poţi să-l iei. Eu sunt aici pentru Trinity.
Asta e problema, Tom.
Ştia că vei veni, cum am ştiut şi eu.
Crede-mă...
Nu eşti pregătită pentru el.
Căpitane, văd portaluri de la frecvenţele inferioare.
Nu-i mai vreau lesa în jurul gâtului.
Am găsit nişte cunoştinţe vechi ale tale.
Bugs !
- Exilaţi. - Credeam că au fost epuraţi.
Tu ?
Tu eşti !
Atâţia ani... Nu-mi vine să cred !
O, Doamne !
Mi-ai furat viaţa !
Ce încearcă Merv să spună e că situaţia lor seamănă cu a mea.
Pentru a-şi primi viaţa înapoi, a ta trebuie să se termine.
Prinde-l !
Tu ai distrus
fiecare lucru, pupa-m-ai în fundul mătăsos !
Eram graţioşi.
Eram stilaţi !
Aveam conversaţii !
Nu... !
Arta, filmele, cărţile erau mai bune !
Originalitatea conta !
Tu ne-ai dat porcăria de Face-Zucker,
Trântori-flix şi pişăceala aia de Wiki cu climatul naibii !
Încă ştiu kung fu.
Neo !
Ca pe vremuri.
Neo.
M-am gândit la noi, Tom.
La codurile binare care formează natura lucrurilor.
Unu şi zerouri.
Lumină şi întuneric.
Alegere şi absenţa ei.
Anderson şi Smith.
Ai pierdut ceva, Tom.
Nu mai eşti ce ai fost.
E adevărat.
Reuşită !
Mersi.
Haide, Neo !
Căpitane. Eşti bine ?
Da. Unde e Neo ?
Smith îl omoară.
Unde ?
Mă simt prost pentru asta, Tom.
La urma urmei, tu eşti cel care m-a eliberat...
... din nou.
Aşa că tu, mai mult decât oricine, înţelegi de ce nu mă pot întoarce.
Ar fi trebuit să mă asculţi.
Acum n-o s-o mai vezi niciodată.
Ce-a fost asta ?
Ăsta a fost Neo.
Intră în formă.
Te simţi bine ?
Da.
- Va atrage o ripostă. - Am mai multe ieşiri pregătite.
Asta nu s-a terminat încă ! Spinoff-ul după franciza noastră !
Ar trebui să mergem.
Nu pot.
Trebuie să vorbesc cu ea.
Neo, exilaţii ăia erau mai în vârstă decât tine şi abia le-am făcut faţă.
Chiar vrei să faci asta acum ?
Adică...
... arăţi ca naiba.
Doamne ! Ce ? Ce s-a întâmplat ?
Un accident.
Kush ! Cheamă un doctor !
E în regulă.
- Nu am prea mult timp la dispoziţie. - Nu eram sigură că o să te mai văd.
După ce am vorbit, mi-am dat seama...
... că viaţa mea nu era o viaţă.
La un moment dat, cred că am renunţat să caut ceva real.
Stai !
S-a întâmplat ceva.
Te-am căutat la cafenea.
Am început să mă întreb dacă mi te-am imaginat.
Iar azi-noapte am avut un vis.
În vis, erai înconjurat de poliţie, apoi au început să ne urmărească.
- Pe noi ? - Erai cu mine, pe motocicleta mea.
Cum s-a terminat ?
Nu bine.
Eu am avut vise care n-au fost doar vise.
Vrei să spui un vis care s-a adeverit ?
În sfârşit, putem vorbi ca adulţii.
Urăsc să mint. Zău. Mă epuizează.
Eu şi Tiff te aşteptăm
de-o veşnicie.
Déjŕ-vu, nu ?
N-are rost. Nu poţi bate timpul.
Această derulare se întâmplă mai repede decât poţi clipi.
Tu mi-ai dat ideea.
Dă-mi voie să rezum scopul nostru într-un singur cuvânt:
Bullet Time.
Ştiu. E ironic...
... să folosesc puterea care te-a definit ca să te controlez.
Am stat cu ochii pe tine
şi tot ai găsit o cale de ieşire.
Deşteaptă mişcare, să foloseşti Modalul ăla.
Fă-mă optimist, dar asta ar putea duce la ceva bun.
Pielea nu arată prea rău de data asta.
Ştiu că-ţi va fi dificil să auzi o parte din asta, după tot ce-ai pătimit.
Atâta durere şi suferinţă,
doar ca să afli că lumea nu se sfârşeşte odată cu tine.
Surpriză !
Am fost acolo când ai murit.
Mi-am spus: Aici e anomalia anomaliilor.
Ce oportunitate extraordinară !
Întâi, a trebuit să conving Costumaţii să mă lase să vă reconstruiesc.
De ce pe ea ? Ajungem şi acolo. Şi, nu-ţi face griji, nu mă aude.
Să vă reînviez pe amândoi a fost extrem de scump.
Ca renovarea unei case. A durat de două ori mai mult şi a costat dublu.
Am crezut că o să fii fericit să fii din nou în viaţă.
Cât de greşit !
Ştiai că speranţa şi disperarea sunt aproape identice în cod ?
Am lucrat ani de zile încercând să activăm codul-sursă.
Eram pe cale să renunţ, când mi-am dat seama...
Trinity.
... că n-ai fost niciodată doar tu.
Singuri, niciunul dintre voi nu are o valoare deosebită.
La fel ca acizii şi bazele, sunteţi periculoşi împreună.
Fiecare simulare în care v-aţi legat...
... să spunem doar că s-au întâmplat lucruri rele.
Neo !
Cu toate astea, atâta timp cât am reuşit să vă ţin aproape, dar nu prea aproape,
am descoperit ceva incredibil.
Acum, predecesorul meu iubea precizia.
Matrixul lui era plin de date inutile şi ecuaţii.
Ura mintea umană.
Aşa că nu s-a deranjat să vadă că ţie nu-ţi pasă de date, doar de ficţiune.
Singura lume care contează e cea de aici.
Şi voi credeaţi cele mai mari tâmpenii.
De ce ?
Ce validează şi face ficţiunile tale reale ?
Sentimentele.
Dă-mi voie...
Kush e unul dintre oamenii mei. Sunt peste tot.
E enervant să clonezi Agenţi pentru o baterie.
E mult mai eficient să saturezi o populaţie.
Şi, bonus, modul roi e extrem de distractiv.
Foarte frumos !
Te întrebi vreodată de ce ai coşmaruri ?
De ce te torturează propriul creierul ?
Suntem, de fapt, noi. Îţi maximalizăm producţia.
Funcţionează aşa.
O, nu ! Poţi opri glonţul ?
Dacă te-ai putea mişca mai repede.
Uite cum e cu sentimentele. Sunt mult mai uşor de controlat decât datele.
Se pare că, în Matrixul meu,
cu cât te tratăm mai rău, cu cât te manipulăm mai mult,
cu atât produci mai multă energie.
E o nebunie.
Am stabilit recorduri de productivitate anual de când am preluat eu.
Şi, cea mai bună parte, nicio rezistenţă.
Oamenii stau în tuburile lor, mai fericiţi decât porcii în rahat.
Care e secretul ?
Tu.
Şi ea.
Tânjind tăcuţi după ce nu aveţi, îngroziţi să pierdeţi ce aveţi.
Pentru 99,9% din rasa voastră, asta e definiţia realităţii.
Dorinţa şi frica, puiule.
Dă-le oamenilor ceea ce vor, nu ?
Ea e singura casă pe care o ai, Thomas.
Vino acasă până nu se întâmplă ceva cumplit.
- Bugs ! - Îl aud.
- Trinity ! - N-ar trebui să-mi spui aşa.
Îmi pare rău.
Trebuie să plec.
Dar o să mă întorc.
Neo ! E timpul să mergem.
- Santinelele ? - Mai rău.
Generalul mi-a ordonat să am grijă de navă.
Deci ne-ai urmărit ?
Verifică-ţi scanările pe rază lungă. Calmarii cercetează zona.
Are dreptate.
Poţi să stai aici şi să mori sau să vii să înfrunţi curtea marţială.
Şi tu numeşti asta alegere ?
Sheperd ar fi trebuit să te lase calmarilor.
Sunt prea bătrână să stau la un proces plictisitor.
- Niobe, nu da vina pe Bugs. - Taci din gură !
Mi te adresezi cu general.
Şi nu-i lua fostului meu căpitan funcţia,
pe care a exercitat-o cu propria ei prostie oarbă.
Oarbă ?
Îţi pasă mai mult de cultivarea fructelor decât de eliberarea minţilor.
- N-o să avem discuţia asta din nou. - Nu e o discuţie. E o realitate.
Ai renunţat la oameni.
Îţi spun eu la ce o să renunţ,
la tine !
Sheperd, ia-o din faţa mea !
Generale.
Jos armele !
Kujaku e un prieten.
Bună, prietene !
Bine.
El ?
Generale.
Mersi că m-ai primit.
M-am gândit că, dacă există cineva care ar putea înţelege dezastrul ăsta,
tu ai fi aia.
Bună, Neo !
Te cunosc.
Am încercat să fiu cu ochii pe tine.
De ce ?
Ne-am întâlnit cu mult timp în urmă.
Bună dimineaţa !
Sati.
Tata ştia că ne vom întâlni din nou,
deşi şi-ar fi dorit împrejurări mai fericite.
Rolul lui neintenţionat în cele întâmplate a fost cel mai mare regret al vieţii lui.
Nu înţeleg.
Tata era inginerul-şef de la Anomaleum.
De la ce ?
Tata a proiectat tuburile de renaştere, în care au fost închişi Neo şi Trinity.
Îmi pare rău.
Ştiai ce s-a întâmplat cu el ?
Ştiai că el şi Trinity erau în viaţă
şi nu mi-ai spus ?
Au fost momente când m-am îndoit de decizia mea, Niobe.
Dar Io avea nevoie de tine.
Oraşul ăsta trebuia construit pentru poporul tău, precum şi pentru al meu.
Dacă ţi-aş fi spus totul, ai fi avut o alegere foarte dificilă de făcut.
Prietenii...
... mă lasă să aleg singură.
Dacă a fost o greşeală,
ai scuzele mele sincere.
De ce eşti aici acum ?
Evadarea lui Neo a destabilizat Matrixul.
Anomaleumul îşi atrage curentul numai de la Trinity acum.
S-a declanşat un sistem de siguranţă de a reseta Matrixul la versiunea anterioară.
Dar Analistul a oprit resetarea.
A convins autorităţile că te vei întoarce curând de bunăvoie.
Şi de ce ar spune asta ?
Dacă nu mă întorc, o omoară pe Trinity.
Confruntat cu revenirea în tubul tău
sau îndurarea morţii lui Trinity din nou.
Ce ai alege, Neo ?
Mă voi întoarce.
Analistul te cunoaşte bine,
dar lucrul ăsta l-a făcut imprudent.
După ce ai fugit, ar fi trebuit să accepte pierderea şi s-o evacueze pe Trinity.
Dar asta ar fi împiedicat oportunitatea extraordinară pe care o avem acum.
Acum câteva ore...
... nimeni nu m-ar fi putut convinge
că voi sta aici, încercând să explic o misiune
atât de nebună ca asta.
Ce faci ?
- Mă ofer voluntar. - O, nu !
Tu eşti singurul căpitan căruia îi ordon să se ducă.
Acum nu trebuie să-mi dai ordin, pentru că mă ofer voluntar.
Mai am nevoie de doi.
V-aţi pierdut minţile ?
Nici nu ştiţi despre ce e vorba.
Generale, te cunoaştem.
Dacă spui că e important, niciunul nu va alege să stea acasă.
Mulţumesc.
Curaj şi noroc !
Trinity e ţinută în Anomaleum, care se află în turnul de transmisie.
Pasajele folosite pentru a-l salva pe Neo sunt acum sigilate
şi o legiune de Santinele patrulează turnul.
Deci camuflarea va fi primordială.
Dacă nu îi alarmăm, prima parte a misiunii ar trebui să fie cea mai uşoară.
Adică să traversăm Câmpurile de Fetuşi, să ne furişăm într-o centrală electrică,
să urcăm într-un turn de doi kilometri păzit de mii de Santinele ?
- Asta e partea uşoară ? - Exact.
Trebuie doar să convingem pe cineva care face asta zilnic
să ia pe unul dintre noi cu el.
La 50 m sub Anomaleum, e un strat de filtre amniotice.
Ascuns pe marginea asta e un mic orificiu hexagonal.
Acest orificiu duce aerul în modificatorul corpuscular,
care oxigenează bio-gelul folosit în capsula lui Neo.
Am înţeles.
Exomorful sare în fostul buric al lui Neo.
Ce-ar putea merge prost ?
Odată înăuntru, Morpheus va folosi Operatorul de Sistem,
pentru a deschide linia evacuatorului şi a decupla maceratoarele.
Pentru a deconecta corpul lui Trinity, cât mintea ei rămâne conectată la Matrix,
îmi va mai trebui un creier uman pentru a face bypassul.
Şi, cum Neo trebuie să fie cu Analistul, singura minte destul de apropiată
e a ta.
Normal.
Mersi, Cybebe.
Trinity va trebui să mai ia pastila roşie ?
Din moment ce eu şi Kujaku îi transferăm conştiinţa pe navă, nu e strict necesar.
Dar contează să fie alegerea ei.
Extragerea unei minţi confuze sau incerte, după toate probabilităţile, o va ucide.
Dar chiar dacă e ceea ce vrea,
nu va ordona Analistul Santinelelor să te oprească ?
Ba da.
Dar, dacă planul meu funcţionează, nu va conta.
De ce ?
Pentru că vom fi deja plecaţi.
Când cineva se gândeşte atât de mult la un plan, trebuie să existe un motiv.
Când tata şi-a dat seama cum va fi folosit Anomaleumul,
mi-a transferat pe ascuns proiectele.
Analistul i-a descoperit trădarea
şi a pus ca părinţii mei să fie epuraţi.
Şi eu aş fi fost ucisă, dacă n-ar fi fost Kujaku.
Nu trece zi în care să nu-i jelesc.
Mă rog pentru ziua asta de foarte multă vreme.
Ne apropiem de transmisie.
M-am gândit că ar trebui să ştii că sunt aici datorită ei.
Nu-mi doream decât să fiu la fel de neînfricată ca Trinity.
Dar am văzut cum a reacţionat în atelier şi...
Te întrebi dacă nu greşesc.
Dacă e prea târziu ?
Dacă nu mai e Trinity ?
Eu n-am crezut niciodată că sunt Alesul.
Dar ea, da.
Ea a crezut în mine.
E rândul meu să cred în ea.
Acum devine complicat.
Ai mai făcut vreo operaţie ca asta ?
Încă nu.
Începem.
Bun venit acasă !
Tot ce vreau e să vorbesc cu ea.
Cu Tiff, vrei să spui ?
Întoarce-te şi o să poţi vorbi cu ea de câte ori vrei.
Poate chipeşul Chad va avea ceva de spus.
Dacă îmi spune că asta vrea...
... câştigi.
Chiar ?
Dar, dacă mă vrea pe mine...
... ne laşi să plecăm liberi.
Şi de ce aş face ceva atât de prostesc ?
Sunt pe o navă plină de oameni care mă vor deconecta
înainte să te lase să mă iei înapoi.
Dacă vrei acest Matrix...
... asta e singura ta şansă.
Dar de unde ştiu că nu te vor deconecta oricum ?
Aşa cum ştiu şi eu că o să ne laşi să plecăm.
Bine.
Îmi plac testele.
O vom lăsa pe Tiff să decidă.
Asta e.
Bypassul e gata.
Şi acum ?
Aşteptăm.
Nu pare o nebunie să venim până aici şi s-o lăsăm aici ?
Trebuie să-i respectăm decizia.
Şi, dacă ea spune nu...
... ce se întâmplă cu Neo ?
În acest moment, cea mai importantă alegere din viaţa lui Neo
nu e decizia lui.
Am văzut asta în visul meu.
Dacă aş fi fost Oracolul, poate aş putea să-ţi explic.
Oracolul.
Din jocul tău ?
Nu e un joc.
O, Doamne !
După ce ai plecat, m-am dus acasă
şi l-am jucat.
Mă tot gândeam...
... de ce mi se pare poveste asta o amintire ?
E o parte din mine...
... care simte că parcă te-am aşteptat toată viaţa.
Şi partea asta spune: Ce naiba ţi-a luat atât de mult ?
Nu am un răspuns uşor.
Poate că mi-a fost teamă de asta.
Teamă de ce s-ar putea întâmpla.
Teamă să nu rănesc singura persoană pe care am iubit-o vreodată.
Aş vrea să fiu cine crezi tu că sunt.
Dar uită-te la mine.
Nu pot fi ea.
- Mamă ! - Mamă ! Haide !
- Mamă ! - E Callie.
E real ?
- Trebuie să vii ! - Trebuie să plecăm.
Tiff, bună !
Nu ştiu ce se întâmplă aici, dar mă bucur că te-am găsit.
- A fost lovită de o maşină ! - Ştiu, e o nebunie. Fugea după tine.
- Îi pun braţul în ghips. Haide ! - Doctorul a spus că va fi bine.
Trebuie să vii cu noi la spital.
E prea târziu.
Înţeleg.
- Tiff, haide ! - Haide !
Ce se întâmplă ?
Neo s-a înşelat.
Tiffany.
Tiffany, trebuie să vii cu noi.
Tiffany !
Aş vrea să nu-mi mai spui naibii aşa !
Urăsc numele ăsta.
Numele meu e Trinity şi ar fi bine să-ţi iei mâinile de pe mine.
Neo !
Trinity !
O, la naiba !
Scoate-o ! Scoate-o !
Ce dezastru !
E greşeala mea. N-ar fi trebuit să insist. Femeile erau atât de uşor de controlat !
Ştii că n-am cum să vă las să plecaţi liberi.
Nu se poate întâmpla.
Bănuiesc că e déjŕ-vu din nou.
Ea moare...
... şi e numai vina ta.
Minciuni, minciuni şi alte minciuni.
Smith ?
La ce s-a ajuns dacă nu mai poţi avea încredere nici într-un program ?
Cum... ?
Eu şi Tom avem mai multe în comun decât ştii.
După ce a ieşit, să spunem doar...
... că am fost liber să fiu eu însumi.
Da !
Trinity ?
Eşti gata ?
Da.
O, nu...
Distrugeţi-o ! Distrugeţi-o !
Nu.
Opriţi-i !
Crezi că s-a terminat ?
Blocare totală. Iniţiaţi roiul !
Aici, alianţa noastră neaşteptată se termină.
Ştii diferenţa dintre noi, Tom ?
Oricine ar fi putut fi tu.
În timp ce eu am fost mereu oricine.
Ce s-a întâmplat ?
Ce ?
O, nu ! Mişcaţi-vă !
Ieşiţi naibii de acolo !
- Cât de rău ? - Foarte rău.
Da, e rău.
Presupun că nu mai poţi zbura ?
Da, nu se va întâmpla.
Neo ! Urcă !
Calliope ! Ia răniţii !
Restul, rămânem cu ei !
Cum e ?
Semnele vitale sunt bune.
Semnalul ei e puternic, căpitane.
Bravo, căpitane !
Tot ce ne trebuie e un miracol.
Urăsc roboţii !
- Scoate-ne de aici ! - Încerc !
Blocajul ne urmăreşte. Roiul e peste tot. N-am mai văzut aşa ceva.
Seq, ce e aia ?
Ce e ?
Ce... ?
Transformă roboţii în bombe.
La naiba !
Lexy ?
Sheperd are probleme.
Conectează-mă !
Dacă te bag, nu ştiu dacă pot să te scot.
Nu !
Ce fac ?
Îi adună într-o zonă de măcel.
Căpitane, trebuie să te grăbeşti.
Rezistă, Lex !
Lexy !
Uite-i !
Lex.
Bugsy.
Da, la naiba !
Seq, unde e Neo ?
E rău. Sunt încolţiţi. Se duc pe un acoperiş.
Fibrilaţia atrială e critică. Moare, dacă n-o extragem.
E atât de frumos !
Îmi amintesc asta.
Îmi amintesc de noi.
Visul meu s-a terminat aici.
Nu ne putem întoarce.
N-o să ne întoarcem.
Pot face saltul ?
Nu eu fac asta.
Tu faci asta ?
Pa !
Cât de dramatic !
Tiffany ?
A fost o glumă între noi.
De amuzament, atâta tot.
De amuzament ?
Cam ca asta ?
Bine. Au !
Dacă urai numele atât de mult, de ce ai ascultat ca o căţea cuminte atâta timp ?
Da. Sigur a cerut asta.
N-o poţi controla ?
Asta a fost pentru că ai folosit copii.
Avem câteva întrebări.
Ai încercat să activezi sistemul de siguranţă.
Costumaţii au încercat.
Evident, fără controlul codului-sursă, ştiam că e imposibil.
De ce nu te-au epurat Costumaţii ?
Deoarece cunosc sistemul.
Cunosc oamenii.
Şi vă cunosc pe voi.
Acum sunteţi mulţumiţi de ce aţi făcut.
Ar trebui. A fost o victorie. Bravo !
Şi acum ?
Aţi venit aici să negociaţi un fel de înţelegere ?
Credeţi că deţineţi toate atuurile, pentru că puteţi face orice vreţi pe lumea asta.
Eu zic: Faceţi-o !
Refaceţi-o ! Faceţi-vă de cap !
Pictaţi cerul în culorile curcubeului. Dar uitaţi care e chestia.
Oile nu pleacă nicăieri.
Le place lumea mea.
Nu vor sentimentalismul ăsta.
Nu vor libertate sau putere.
Vor să fie controlaţi.
Tânjesc după confortul certitudinii.
Iar asta înseamnă voi doi, înapoi în tuburi,
inconştienţi şi singuri, la fel ca ei.
Nu suntem aici să negociem nimic.
- Eram pe cale să refacem lumea ta. - Să schimbăm câteva lucruri.
Îmi cam place ideea de a picta cerul în culorile curcubeului.
Să le reamintim oamenilor ce poate face o minte liberă.
Eu am uitat. E uşor să uiţi.
- El face asta uşor. - Aşa este.
Ceva la care ar trebui să se gândească.
Înainte să începem, am decis să trecem să-ţi mulţumim.
Ne-ai dat ceva ce n-am crezut că am putea avea.
Ce anume ?
Încă o şansă.
MATRIX RENAŞTEREA
PENTRU MAMA ŞI TATA Dragostea e geneza a tot.
Acceptaţi realitatea, oameni buni ! Filmele sunt moarte.
Jocurile sunt moarte.
Naraţiunile ? Moarte.
Mass-media e doar un răspuns neuronal şi condiţionarea virală.
Stai, despre ce vorbiţi ?
Clipuri cu pisici.
Ce ne trebuie e o serie de videoclipuri
numite Catrix.
Subtirare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania