Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Walter.
Da.
Florinda.
Da.
M-ai făcut foarte fericit, iubito.
Şi eu sunt fericită.
Aş fi dorit doar ca fiul tău să fi venit la nunta noastră.
Fiul meu are probleme.
Cum să aibă probleme cu un tată ca tine?
Are probleme tocmai pentru că are un tată ca mine.
"Dragă Walter. Poză de la nunta mea cu noua ta mamă.
Nu ne întoarcem la New York din cauza celor 2,9 milioane de motive
pe care le ştii foarte bine. Cu drag, tata.
P.S. Transmite-le salutări Fetelor Ieftine. Au fost preferatele mele."
Foarte drăguţă, noua ta mamă.
Eram un cabinet de avocatură respectabil.
- Acum, uită-te la el. - Pare fericit.
El fură banii. Eu primesc facturile. Tată, de ce mi-ai făcut asta?
- Înţeleg de ce. - Noapte bună, Walter.
UN SAC DE BANI
- "Noua mamă". Câţi ani are fata asta? - Bună dimineaţa, Walter.
În Brazilia nu există legi? Nu au poliţie?
Nu fi aşa convenţional.
Sunt un tip convenţional.
Asta mi-am dorit dintotdeauna, să fiu convenţional.
O casă în zona verde, cu grădiniţă,
poate un câine, 2-4 copii...
Şi ca să fie cifra rotundă... o soţie. Vrei să te măriţi cu mine?
Walter...
Dragostea mea...
Te iubesc foarte mult.
Dar de ce ne trebuie o bucată de hârtie emisă de statul New York?
O experienţă nefericită, asta-i tot. Ai avut o experienţă nefericită.
Mai dă-mi puţin timp.
În regulă.
Dar nu mai pot trăi în păcat multă vreme.
Trebuie să mă aduci în rândul lumii.
Îmi place partea cu sărutul.
- Ai auzit? - Ce?
A intrat cineva în apartament.
Ai grijă, Walter!
Doamne! Tot aici eşti?
Nava a sosit în port. El e aici. Tu, adio!
Cine naiba eşti?
Maestrul s-a întors!
Credeam că se întoarce abia săptămâna viitoare.
Ştii cum e Maestrul. Plin de surprize.
Ce zici? Cine e tipul ăsta?
- Credeam că am la dispoziţie un an. - Exact. Dar anul a trecut.
Ce-ai făcut? Ai stat în pat un an? Nu ţi-ai căutat un apartament?
Ba da. Nu există apartamente.
Da, sigur.
Despre cine vorbim? Cine e tipul ăsta? Cine eşti?
Îi vorbesc şi nu vrea să-mi răspundă.
Când soseşte?
Poate într-un minut, poate într-o oră, dar va sosi.
El e? Despre el vorbeşti, nu-i aşa? S-a întors nebunul.
Da!
Credeam că e în Europa.
A fost, dar s-a întors. Iar tu, adio!
În regulă. Îmi pare rău. Ascultaţi...
Ce-ar fi să discut eu cu el şi...
Poate putem locui aici împreună.
Stai, stai aşa. Stai un pic.
N-avem nevoie de milă.
Dacă e apartamentul lui, noi ne mutăm.
Nicio problemă. Ne lăsaţi singuri câteva minute?
Sigur. Înţeleg. O zi bună!
Ce ne facem?
Suntem la New York. Durează câteva luni până găseşti un apartament...
Chiar dacă eşti bogat. Iar noi suntem lefteri.
Suntem pierduţi. Copiii străzii. Lefteri. Pierduţi.
- Îmi pare rău, Walter. - Nu, nu, nu. Nu e vina ta.
Ştiam amândoi că se va întoarce.
Dar am fost atât de fericiţi în ultimul timp!
Jack ne poate ajuta.
Jack nu e la închisoare?
Nu, nu, nu, a scăpat cu o mică amendă.
Jack e agent imobiliar cu acte în regulă.
- Atât timp cât suntem împreună... - Nu ni se poate întâmpla nimic rău.
- Bună dimineaţa. Agenţie imobiliară. - E o casă grozavă.
O navetă doar de 8 ore până la New York.
Vii în oraş doar o dată pe săptămână, nu-i aşa?
Mă duc chiar şi în SoHo. Am văzut un atelier acolo acum câţiva ani.
Era 350$ pe lună. Probabil că s-a scumpit, dar...
SoHo, 350 pe lună? Să vedem, Eisenhower era preşedinte, nu?
Sunt îngrijorat, Jack. Foarte îngrijorat.
Ascultă, Walter. Trebuie să răspund la telefon.
Ne întâlnim la pista de alergare la 13:00. N-ai să mă recunoşti. Am slăbit.
Unde ai fost, pentru Dumnezeu? Aproape c-ai întârziat.
Martha, în ţara asta avem o expresie pentru "aproape c-ai întârziat".
Şi anume "la timp".
- Nu pari emoţionată. - Nu sunt.
Ei da, ea n-are emoţii. Eu am.
- Tu eşti isterică. - Cum suportă Walter?
Ce să suporte? Nu e nimic de suportat.
Vine!
Mulţumesc, mulţumesc, mulţumesc.
Este o mare plăcere să fiu din nou printre voi.
Sunt sigur că împărtăşiţi aceleaşi sentimente.
Când am plecat, eraţi cea mai bună orchestră din lume.
Dumnezeu ştie ce efecte a avut o stagiune sub mâna greoaie
a stimabilului meu coleg.
Să evaluăm răul făcut...
...interpretând Haydn de la început.
Jimmy!
Atenţie! Atenţie!
Jimmy!
Walter, băiete! Marele W, care-i treaba?
Am nişte hârtii. Trebuie să fie semnate de grup.
- Ce sunt? - Sunt restaurantele Roy Rogers
în care am cumpărat acţiuni. Şi am vândut proprietatea din Tucson.
Asta e partea lor. Iar asta e a mea.
Asta cred că acoperă jumătate din datoria tatălui meu.
Dar verifică-ţi contabilitatea, să fii sigur că eşti de acord.
Walter, de ce le dai banii înapoi?
Sunt obişnuiţi să-i fure lumea. Nu faci decât să-i zăpăceşti.
Şi aşa au prea mulţi bani.
Jimmy, eşti managerul lor. De ce îmi spui mie asta?
Pentru că tu îmi placi mai mult decât îmi plac ei.
Dar e vorba de sora şi de fraţii tăi.
Sindicatul mă obligă să vă dau pauză de masă
deşi aţi cântat cum aţi cântat.
Cei care aveţi conştiinţă, nu veţi putea mânca.
Iar cei ale căror conştiinţe sunt pe măsura talentului lor...
Duceţi-vă şi îndopaţi-vă!
Sper să vă stea în gât.
Aleargă cu mine, Wally. Nu vreau să-mi stric ritmul.
- De cât timp faci asta, Jack? - De şase luni. E grozav!
Luna viitoare alerg într-o cursă de 1 km.
Îţi vine să crezi?
Înainte, nu mă cuprindeau hainele astea.
Mă simt mai bine. Arăt mai bine. Transpir mai bine.
Ai sunat la mine la birou. Ai vreo veste bună pentru mine?
Veste bună? Când o să auzi ce am pentru tine, ţine minte:
Ăsta e un club conservator.
Să nu-mi dai jos pantofii şi să-mi săruţi picioarele!
Nicio grijă de asta!
Vrei un apartament? Ceva drăguţ, la preţ rezonabil?
Jack, vrei, te rog, să transpiri în direcţia cealaltă?
- Wally, mă asculţi? - Doar dacă nu-mi mai spui Wally.
- Ce-i? Ce e asta? - Nimic. O alarmă legată de puls.
- Poate ar fi bine să ne oprim. - Nu, nu. N-o lua în seamă.
Walter, poţi face rost de 200.000$ până vineri la sfârşitul zilei?
Ia să vedem. Dacă vând tot ce am, poate îmi ajunge să te invit la prânz.
Jack?
Jack? Jack, ţi-e rău?
- N-am nimic. - Încet, dle Schnittman.
- Ţi s-a mai întâmplat asta? - Da.
De şapte ori în ultimele cinci luni.
Credeam că eşti în formă mai bună de când alergi.
- Aşa şi e. - Da.
Datorită alergatului, acum pot să-l urc în ambulanţă.
Walter, asta e o casă de un milion de dolari, fără glumă.
Vreau un apartament.
Fostul soţ al prietenei mele s-a întors din Europa.
Drăguţ.
Nu, trebuie să ne mutăm imediat din apartamentul lui. E o situaţie neplăcută.
De ce ar vinde cineva o casă de un milion de dolari cu 200.000?
Cine ştie? Divorţ, împrumuturi,
droguri, o moarte neaşteptată.
Treaba e că poţi profita de nenorocirea unui semen al tău.
Asta e baza imobiliarului. Batem palma?
- Eşti mai frumoasă ca oricând. - Mulţumesc. Şi tu la fel.
- De ce-om fi divorţat? - Ca să arătăm mai bine, de exemplu.
- Pot vorbi deschis? - Orice e posibil.
Anna, mi-am dat seama că viaţa mea nu are sens fără tine.
Ştiu că am stricat lucrurile înainte,
dar vreau să lăsăm trecutul în urmă şi să o luăm de la capăt,
acum că suntem mai bătrâni şi mai înţelepţi.
- Putem s-o facem? - Nu.
- Nu? Cum adică? De ce nu? - Îl iubesc pe Walter.
- "Walter"? Care Walter? - Max, ştii foarte bine care Walter.
Nu fi ridicolă. Nici măcar nu e muzician.
Multă lume nu e.
Anna, te rog. Am descoperit în sfârşit
că există o singură persoană importantă pentru mine.
Şi anume tu. Ştiam asta de mult.
Nu, tu mă iubeşti şi eu te iubesc.
Tu te iubeşti pe tine, iar eu pe Walter.
Nu mai spune asta.
Max, tot ce-a fost între noi s-a terminat. Gata.
Bine. Atunci măcar culcă-te cu mine.
Câteva din obiectele maestrului. Se mută înapoi azi, să ştii.
Da, ştiu.
Pentru voi s-a terminat distracţia. Trebuie să plecaţi acasă.
A sunat o fată. A zis că a luat un pumn de pastile
şi că se sinucide dacă n-o suni.
Nu, nu, primesc astfel de telefoane de trei ori pe săptămână.
- Suna rău de tot. - Cred că suna oribil,
dar anul trecut a vândut şase milioane de discuri.
- Walter! - Ce faci?
Tre' să-mi iau ceva de haleală.
Da, am promis că nu mai venim la tine, dar asta e o situaţie disperată.
Nu mai e casa mea.
Când ne-a luat banii tatăl tău, ai fost foarte drăguţ cu noi...
M-ai spălat pe cap. N-am uitat asta.
Avem încredere în tine, Walter. Avem nevoie de sfatul tău.
Sunt sigur că nu te-am spălat pe cap.
Ascultă, mâine trebuie să mă scol devreme ca să mă duc la Benny.
- Te vezi cu Benny? - Care e problema?
- Vrem să schimbăm numele grupului. - Nu se poate!
Aţi investit ani de zile şi o avere ca să vă faceţi cunoscuţi.
Aveţi un nume perfect... Fetele Ieftine. Îmi place.
- Nu cred că ne reprezintă. - Ba da.
Vrem să ne numim "Meryl Streep".
Nu, nu vă puteţi numi "Meryl Streep".
- Poate se va simţi flatată. - Nu.
Având în vedere numărul vostru, vă garantez un proces uriaş.
Nu-ţi scoate haina. Ia-ţi gândul.
N-o să vă numiţi "Meryl Streep".
- Hai. Mergem să vedem o casă. - O casă? Unde?
- La o oră distanţă de restul lumii. - Ce zici de "Debbie Reynolds"?
Mulţumesc mult. Păstrează restul.
- Nu poate fi asta. - Asta e adresa.
Dar e... frumoasă!
Ştiu. E ceva în neregulă.
Bine, hai s-o vedem!
- Bună ziua. Poftiţi înăuntru. - Mulţumim.
Scuze pentru cum arată casa.
Am lăsat să se ducă totul de râpă după plecarea lui Carlos.
Dar casa e frumoasă.
Carlos şi cu mine am fost foarte fericiţi aici.
Totul s-a sfârşit acum. Aici e camera de zi.
- Grozav! - Nemaipomenit.
Auziţi, dacă vreţi ceva mobilă, toată e de vânzare.
Cred că ne-ar place să aranjăm casa singuri.
O vând ieftin. Am nevoie de bani.
Nenorociţii ăştia de avocaţi îmi sug sângele.
Podeaua trebuie lustruită puţin. Dormitorul este sus.
Încerc să economisesc ceva bani pe curent...
...pentru avocaţii care îmi sug sângele.
Eu cred că e minunată.
Aveţi grijă la treaptă. Tot vreau s-o repar.
- Ce pat frumos! - Pot merge la baie?
Vrei să mergi la cea de jos?
Toate obiectele mele personale sunt încă în baia asta.
Sigur.
Cele mai fericite momente din viaţa mea de la plecarea din Paraguay
le-am petrecut aici, în camera asta.
Aţi locuit în Paraguay?
Zece ani minunaţi.
Carlos e din Asunción.
Cel puţin...
Îmi pare foarte rău.
Pentru ce?
- De fapt, nici nu ştiu. - Vrei să cumperi patul?
- Eu... cred că da. - Ştii...
Crezi că îl cunoşti...
...după 25 de ani...
...şi într-o bună zi...
...îţi bate serviciul de spionaj israelian la uşă...
Serviciul de spionaj israelian?
Marţea trecută. De asta trebuie să vând casa.
Se pare că, el a avut grijă de piscina lui Hitler.
Au!
Terenul e foarte mare, dar întreţinerea nu e prea dificilă.
Eu mă ocupam singură, dar puteţi angaja un grădinar.
Un grădinar? Nu, mă descurc. O să fie un fleac.
Serios?
Grozavă maşină!
- Cum se cheamă? - E un Lincoln.
- Nu se mai fac maşini ca asta. - E o frumuseţe.
Îţi place? Ţi-o includ în preţ, dacă cumperi casa.
Sunteţi foarte generoasă.
Sunt disperată. Putem face târgul?
Păi, ne trebuie puţin timp...
Nu este timp. Extrădarea e vineri.
- Extrădarea? - Îţi explic mai târziu.
Îmi trebuie un răspuns până mâine.
O să-l aveţi.
Apropo, n-am văzut piscină mai bine întreţinută!
Of, Doamne! Of, Doamne!
Ce-am spus?
Jack avea dreptate. Nu putem pierde.
- Nimic nu poate fi aşa uşor. - Ba poate.
Ştii ce e asta?
Este coada scurtă de la Direcţia Circulaţie.
Ce?
Te duci la Direcţia Circulaţie să-ţi reînnoieşti permisul.
Te aşezi la o coadă care ajunge până în Spania.
Lângă ea, e o coadă mică, cu doar doi inşi.
Dar nu te aşezi la coada aia, fiindcă bănuieşti că e ceva în neregulă cu ea.
Altfel, toţi ar sta la coada aia. Aşa că pierzi trei ore.
M-am aşezat o dată la coada scurtă. Era pentru vehicule agricole.
Vreau casa asta. Am nevoie de casa asta.
Avem nevoie de casa asta.
Ar fi grozav.
Spune da!
Dacă facem treaba asta, o facem împreună.
Pun şi eu jumătate din bani, altfel nu accept.
Grozav!
- Credeam că o să protestezi. - Dacă aveam bani, protestam.
De unde faci rost de jumătatea ta?
De la Max.
Îi vând tot ce am obţinut la divorţ.
- Şi jumătatea ta? - Merg până în pânzele albe pentru ea:
Artistul anului, conform Billboard.
Cel care a vândut 22 milioane de discuri numai anul trecut.
Benny?
- Da. - Benny însuşi?
Ai auzit?
Vine trenul, chiar când am decis să cumpărăm casa!
Ăsta e un semn! Îl simt!
Ăsta e! Ne aşteaptă lucruri mari!
Spui că ai o întrevedere?
Nu spun că am o întrevedere. Chiar am.
- Bună ziua, dle Fielding. - Bună ziua.
- Ce naiba vrea, pentru Dumnezeu? - Nu ştiu.
Nu l-ai întrebat? De ce, trebuie să-ţi plătesc în plus ca să gândeşti?
Mi-a spus numai că vrea să te vadă. Scuză-mă, Benny.
A, mult mai bine! Walter, ce mai faci?
Bine, Walter, m-ai văzut. Asta-i tot sau vrei să şi vorbim?
Vreau să vorbim.
Bănuiam eu.
În regulă, îţi acord cinci minute.
O laşi pe ea?
O laşi pe mama să cureţe?
- Mulţumesc, Benny. - Nici nu pomeni de asta.
- Am făcut o friptură bună. - Nici de asta să nu pomeneşti.
Nu mănâncă nimic.
Ascultă, mamă, noi avem treabă aici, aşa că de ce nu te uiţi tu la TV.
Hei. Vrei să fii scurt? M-aşteaptă o tipă în jacuzzi.
De-aş avea o sută ca el...
Vreau să cumpăr o casă.
Hai să trecem la subiect, da? Ce vrei?
Vreau să-mi împrumuţi 200.000$ în numerar.
Nu.
Benny!
- Ţipi la mine? - Da, ţip!
Am nevoie de bani, mă împrumuţi!
Ba nu!
- Ba da! - Nu, nu, nu!
Ba da! Anul trecut ţi-am economisit de 10 ori pe atât din impozite.
Şi ce dacă?
Benny, dacă nu-mi împrumuţi banii, o să...
Ce? Ia zi.
N-o să mai ţin la tine.
- În regulă. - Mulţumesc.
Grozav! Grozav!
Au cumpărat-o! Bine, măi! Bravo!
Iarăşi?
- Cum merge? - Bine.
Ce ai pe faţă?
Tavanul. Cade tavanul în dormitor.
Bine, o să-l repar mai târziu. N-am decât două mâini.
- Bine. - Bine.
- Ce naiba a fost asta? - Am dat drumul la apă, atât.
Atât?
- Nu sună prea bine. - Nu.
Ar trebui să vezi... Cred că e apă.
Nu ştiu. E revoltător.
Bine, deci instalaţia de apă lasă de dorit. O s-o reparăm.
- Nu e sfârşitul lumii. - N-ai văzut apa aia!
E o casă veche. Va necesita nişte lucrări. E de aşteptat.
Nu m-am aşteptat la apa aia. Parcă era mâl.
Puţină muncă, puţină îngrijire,
puţină imaginaţie şi va fi grozavă!
O să fie o distracţie s-o amenajăm. Ai să vezi.
Nu ştiu, Walter. Niciodată nu m-am priceput la asta.
- La ce? - La muncă.
Nu poţi aborda situaţia cu atitudinea asta.
Trebuie să fii mai optimistă.
O să încerc.
Cu puţină grijă, puţină imaginaţie,
şi o atitudine optimistă.
Ce-a fost asta?
Nimic, dragă.
Fir-ar să fie!
- Oh, Walter! - Au căzut scările!
Iubito, mă calci pe degete.
Scuză-mă.
Te-aş ajuta, dar m-a călcat cineva pe degete.
Mi-am cerut scuze.
Nu m-am aşteptat ca degetele tale să se afle pe podea, iubitule.
Ştiu. Dar sunt prost dispus.
O fi pentru că am aruncat 200.000$ pe apa sâmbetei.
Ori asta, ori din cauza durerii groaznice.
E abia prima zi. Ai de gând să renunţi deja?
Da. Am de gând.
Ba nu. Nici vorbă. Nu te las.
Poate le-o plasăm Fetelor Ieftine.
N-o vindem.
Terenul, măcar, trebuie să valoreze ceva.
Casa va fi grozavă!
Da, dacă îi dăm jos crusta.
- Ce? - E o ruină, să recunoaştem.
Nu poţi renunţa pur şi simplu.
Eu renunţ uşor şi totuşi nu sunt gata să renunţ încă.
De ce nu?
Pentru că m-am angajat.
A, de-asta...
Ai dreptate. Casa va fi grozavă.
Îţi promit.
Doamnă, e imposibil.
- Prostii, te descurci foarte bine. - Mă simt de parc-am să mor.
N-o să mori. Îţi ţin eu scara.
Dacă se întâmplă să cazi, aterizează pe saltea.
Alo, da.
Da. Avem probleme cu instalaţia de apă şi vroiam...
- Nu mă mai pot mişca. - Fielding. Walter Fielding.
Nu mai fi aşa copil. E aproape gata.
N-ai de ce să fi auzit de mine.
- Nu m-a recomandat nimeni. - A chemat cineva un tâmplar?
Oh, da. Noi.
- Doamnă, nu lăsaţi scara! - Oricum n-o ţineam.
Cât câştig pe an?
Dar tu cât câştigi pe an?
Serios?
- Nu, nu e un nume evreiesc. - Glumeşti, nu?
- Dispari din viaţa mea! - Nu mă atinge, porcule!
- Eşti drăguţă când te înfurii. - Vorbesc serios. Lasă-mă în pace.
- Încetează! - Las-o în pace!
E nevasta mea!
Da? Pardon.
N-a zis nimic că e măritată.
Credeam că e doar marfă de calitate.
Animalul ăsta m-a atacat. N-am spus absolut nimic.
Uite ce e, nu vreau să vă fac probleme.
Dacă m-am dat la ea cam tare, îmi cer scuze, bine?
- Nu, nu e bine. - Ieşi afară.
Bine. Dacă asta vreţi...
- Ar trebui să chemăm poliţia. - Să nu ne pierdem cu firea.
Cine eşti d-ta, de fapt?
Art Shirk, tâmplarul.
- Cred că am vorbit la telefon. - Tu eşti tâmplarul?
- Da. Cred că e timpul să plec. - Stai o clipă. Numai o clipă.
- Poate putem lămuri situaţia. - S-o lămurim?
Ce faci? A încercat să...
Ştiu, dar e considerat un tâmplar foarte bun.
- A încercat să mă atace. - A crezut că eşti marfă de calitate.
O femeie atrăgătoare. Nu ştia cine eşti.
Nici eu nu ştiu cine eşti.
Uite ce e.
Ştii cât de greu e să găseşti un tâmplar bun?
În plus, cred că are un frate instalator.
- Serios? Un frate instalator? - Aşa cred.
- Crezi c-ar trebui să mă culc cu el? - Poate doar o dată.
Mă duc să fac de mâncare. Casa va fi grozavă.
Excelent.
- Excelent! - Îmi pare rău în legătură cu...
Nu-i nimic. Vei avea destule ocazii să te recompensezi.
Ştii, de obicei când o femeie cheamă tâmplarul,
ea caută "ciocanul şi cuiul".
- Şi nu mă refer la... - Da, ştiu la ce te referi.
Prietene, tu chiar ai cumpărat casa asta?
Da.
Deci, ce era acolo?
Scările. Începeau de aici şi mergeau curb spre...
Doamne!
Nu!
Ce e?
- Aprindeam cuptorul. - Aprindeai...
Puteai să mori! Toţi puteam să murim!
Mulţumesc tare mult. Nu sunt chiar atât de neajutorată în bucătărie.
Ştiu să aprind un cuptor.
Da, dar...
- Vrei să spui că funcţionează? - Până acum, da.
E uimitor. Dar... Cum se cheamă astea?
Ochiuri. Nu le-am încercat încă.
Poate ar fi mai bine să nu întindem coarda.
- Vrei să vezi frigiderul? - Nu.
Apă?
- Nu e apă. - Dar avem gaz şi lumină, totuşi.
Două din trei. Art îl sună pe frate-său.
Veşti bune. Nu va trebui să te culci cu el.
Doar o masă mică şi un dans scurt.
- Cât crezi că va dura? - Două săptămâni.
Serios? Atâta tot? Când crezi că poţi începe?
Imediat cum vin banii.
N-ai putea instala măcar uşa? Am destul numerar pentru asta.
N-am materialele potrivite. Lemnul e putred.
Nu pot băga şurubul.
Iar asta îmi reaminteşte:
Am întârziat la următoarea lucrare...
Dacă înţelegi cum stă treaba.
Da, înţeleg.
În ciuda tuturor problemelor,
în ciuda perspectivei de a munci ca rob tot restul vieţii,
cu datorii de neimaginat... Iubesc casa asta.
Şi eu.
Şi te iubesc şi pe tine.
Viaţa e frumoasă.
Probleme cu prostata?
"Estelle îl iubeşte pe Carlos"
A mers repede.
Avem copaci foarte şubrezi.
Copaci şubrezi?
Asta trebuie să fie soneria.
Repede. Să nu mai sune încă o dată.
Staţi!
- Tu eşti Fielding? - Da. Trebuie să fiţi...
V-a recomandat frate-meu, Art. De obicei nu accept lucrări în zona asta.
- Mă bucur că faceţi o excepţie. - Hai să nu ne pripim, bine?
Mă scuzaţi. Cu ce să începem?
- Prin a-mi oferi ceva de băut. - Ce lipsit de maniere sunt!
E aproape 11:30. Trebuie să vi se fi uscat gâtul.
Ce? O clipă! Nici n-am discutat despre instalaţia de apă.
Nici n-o să discutăm, nu cu atitudinea pe care o ai.
Păstraţi scotch-ul bun pentru musafiri, nu-i aşa?
Nu mă mir că v-au refuzat toţi instalatorii din zonă.
- Nu este adevărat! - Mai şi minţi.
Nu mint! Încă nu i-am încercat pe toţi.
Vă rog, trebuie să mă ajutaţi!
Nu ştiu.
Scrie-mi un cec repede, până nu mă dezmeticesc. Cinci mii.
- Cinci... Cinci mii de dolari? - Ăsta e doar avansul.
Dar nici măcar n-ai... Nu încerc să te învăţ cum să-ţi faci treaba,
dar nici nu te-ai uitat la ţevi.
M-am uitat la ele acum trei ani. Crezi că s-au ameliorat cu vremea?
Şcoală preparatorie.
Yale. Phi Beta Kappa.
Patru ani de facultate de drept. Revista de drept.
- Te simţi bine? - Da, sigur.
Secretul e să nu te uiţi în jos.
- De ce mi-ai spus asta? - Nu te uita în jos. Ăsta e secretul.
- Era bine până mi-ai spus. - Îmi pare rău.
Te descurci foarte bine.
Grozav.
Dacă nu te superi...
Voi face baie cu tine pentru că nu mai pot căra apă încă o dată.
Cred că-i o idee excelentă.
Aşa îţi economiseşti energia în scopuri mai interesante.
Adu restul de apă, bine?
Bună. Sunt Julia Child şi vă ofer o idee despre cum să faceţi clătite Suzette,
acel minunat desert flambat pe care îl pregătiţi la masă.
Vă trebuie un set de flambare. Aici am sursa de căldură.
O tigaie elegantă.
În tigaie am un amestec de zahăr, unt,
suc de portocale şi coajă de portocală rasă.
Iau o clătită...
...şi o dau prin acest amestec.
...îi adaug puţin coniac. Las să pătrundă bine...
...şi apoi o pun la flacără...
O mică problemă în bucătărie. Nimic trivial.
Curcanul e gata.
La fel şi bucătăria.
Chiar prea bine făcută după mine.
Să nu mai intrăm acolo.
Nu vrei să-mi spui ce s-a întâmplat?
Nu, nu vreau.
Nu vreau decât să mă relaxez într-o baie călduţă.
Şi cu ăsta?
Nu cred că ne mai poate face vreun rău.
Ce faci?
- Salvează-te! - Poftim?
Tot ce ating e în pericol.
Ar trebui să mi se tatueze pe frunte un avertisment, ca la ţigări.
"Walter Fielding vă pune în pericol sănătatea. Nu vă atingeţi de el."
Salvează-te.
Nu pot. Am încercat, dar îl iubesc pe Walter Fielding.
- Nu... - Nu pot renunţa la el.
- Nu! - Nu pot trăi fără el.
Trebuie să te gândeşti la tine! Eu mă scufund rapid în sacul fără fund.
Nu vreau să te trag în jos cu mine. Salvează-te cât mai e timp.
Walter, fruntea sus! Nu-mi place să te văd aşa.
Nu-mi place să fiu aşa. Sunt o catastrofă.
Astea sunt estimările unor constructori autorizaţi, privind repararea sacului.
Dar cei care vor veni sunt atât de scumpi, încât nici nu pot vorbi de asta.
Să nu mai vorbim de asta.
Tocmai am dat ultimii 5.000$, ultimii noştri 5.000$ împrumutaţi,
fraţilor Shirk.
- Nu vreau să discut deciziile tale, dar... - Pentru că vrut să accepte!
Constructorii autorizaţi cereau de patru ori mai mult, doar ca să zică "bună ziua".
I-am angajat pe fraţii Shirk. Nu-i aşa de rău.
Mă rog, asta dacă vin.
Doar faptul că au venit să ia banii
nu e o garanţie că vor veni să facă şi treaba.
Iar dacă vin, nu-i pot plăti!
- O să te ajut. - Ai un pistol?
"Aici zace Walter Fielding. A cumpărat o casă şi asta l-a omorât."
Ne-ar ajuta dacă aş mai face rost de nişte bani?
Depinde cum faci rost de ei.
- Cred că ştiu cum. - Ştiu că ştii cum.
Încetează! Am nişte lucruri de vânzare.
Nu mai vreau să vorbesc despre bani sau despre casă, în seara asta.
Nici eu. Putem s-o ştergem din oraş.
Să împrumutăm bani de autobuz. Sau să facem autostopul.
Să mergem unde-om vedea cu ochii!
Totul va fi bine. O să vezi. Ai încredere în mine.
Cum...
- N-ai încredere în mine? - Nu e vorba de asta.
Ci de...
Găsim noi o soluţie. Ce mai contează?
- Ce se întâmplă? - Stai aici să văd.
Bună ziua! Trebuie să fiţi dl Fielding.
- Da, da. Cine... - Sunt de la Fraţii Shirk.
În loteria de azi dimineaţă a ieşit numărul dvs.
- Azi lucrăm! - Grozav. Unde e Brad?
- În sudul Franţei, cred. - N-ar trebui să fie aici?
Brad este instalator executiv. Noi facem toată treaba.
Suntem pe cale să începem. Puteţi să vă uitaţi dacă vreţi.
Deşi nu vă recomand. Sunt fiinţe vii în casă?
Prietena mea... Adică, soţia mea, ce nai...
Eu aş scoate-o afară.
Staţi aşa. O clipă. E o femeie înăuntru.
Hai! Încetaţi! Hei, gata!
Staţi o clipă, băieţi! E o doamnă înăuntru.
Iat-o!
Poftiţi.
În regulă? Gata?
- Mulţumesc. - Asta e.
- Aţi ieşit toţi? - Da.
- În regulă. O zi bună! - Cine sunt?
- Instalatorii. - Eşti sigur?
Nu şi nici nu-mi pasă. Sunt fericit să văd că lucrează cineva.
Dle Fielding, nu vă faceţi nicio grijă.
În regulă, băieţi, să trecem la treabă!
În înţelegerea noastră ai trecut valoarea tabloului ca fiind 100.000$.
Ţi-l vând cu 75.000.
- Tabloul nu mă interesează. - Ba te interesează.
Ţineai mult la el. De-asta l-am şi luat.
Nu vrei să vorbeşti decât despre bani. Hai să vorbim despre dragoste şi sex.
Lasă dragostea. Să vorbim doar despre sex.
Max, sunt disperată. Am nevoie de bani.
Am nevoie de ţevi noi. Accesorii noi. O scară nouă.
Te rog, încetează! E prea plictisitor.
Reparat pereţi, grădinărit, zugrăvit.
- Un acoperiş. - Prea mic-burghez. Încetează.
Podele noi, gresie nouă, instalaţii noi în baie.
Bine, bine, îl cumpăr. O să-ţi dau banii.
Numai, te rog, Doamne, încetează!
Mulţumesc, Max.
- Uneori eşti foarte drăguţ. - Ştiu.
Cum arăt în asta?
Frumos! Tu arăţi frumos în orice.
Bună!
Bună.
- Ce s-a întâmplat? - N-a fost uşor...
Dar băieţii ăştia sunt animale de corvoadă.
Situaţia pare a fi sub control.
- Chiar? - Nu şi-n ochii unui nespecialist.
Ne-au distrus casa complet!
Exact asta au făcut.
I-au scos toate măruntaiele. Sunt animale de corvoadă, pe cuvânt!
Uită-te la găurile alea!
Apoi ai grămezi de pietriş, grămezi de nisip şi grămezi de fiare vechi.
- Animale! - Animale...
Apreciez conversaţiile agreabile, ca toată lumea, dar trebuie să plec.
"Hasta pronto", dacă ştii la ce mă refer.
- Pleci? - Oricum, nu mă mut aici.
Ne întoarcem când obţineţi permisele.
Tipul care dă permisele trebuia să vină până la 16:00.
A venit, dar nici tu, nici soţia nu eraţi aici să vorbiţi cu el.
N-am fost aici? Anna nu-i aici?
Nu, aş fi remarcat.
Tipul cu permisele era cam agitat. Chiar s-a supărat.
A zis că se întoarce când va face plopul mere şi răchita micşunele.
- E mult până atunci. - Da. Da...
Dacă totuşi se întoarce, sunaţi-mă şi terminăm treaba.
După ce obţin permisele, cât o să mai dureze lucrarea?
- 2 săptămâni. - 2 săptămâni? 2 săptămâni?
Parc-aţi fi papagal. "2 săptămâni, 2 săptămâni."
Păi, 2 săptămâni... E... E uimitor.
"Uimitor", prostii. Va fi un adevărat miracol.
Alo?
Bună.
Iritat? N-am un ton iritat.
Pentru că stau între dărâmături şi n-avem permis să ne desdărâmăm.
Exagerez? Iubito, trăim într-un şvaiţer cu uşă.
Mozart? Mozart a murit.
El nu mai are probleme. Ajută-mă pe mine!
Bine. Scuză-mă.
Ai dreptate. Trebuia neapărat să te duci la lucru.
Şi eu te iubesc.
Unde e numărul individului? Ăla cu permisele.
În birou, zici. Te iau de la gară.
Sună-mă când ajungi acolo.
"Shrapp"?
Dl Shrapp e acolo? Dle Shrapp, Walter Fielding.
Hei, aveţi grijă ce spuneţi de mama!
Dle Shrapp, să ne comportăm civilizat.
Îmi... Îmi pare foarte rău că n-am fost acasă, azi după-amiază.
Soţia mea s-a intoxicat şi am dus-o la spital.
Păi atunci, ce v-ar convinge?
O şpagă? Sigur. Puteţi fi aici în jumătate de oră?
În regulă.
Bani lichizi? Nicio problemă.
Ce şobolan! Bani lichizi!
Ajutor!
Haideţi, cu toţii,
Am zis, să jucăm un joc,
Sigur puteţi face o rimă
Din orice nume de persoană.
Anna! Anna-Anna, bo-banna
Banana-fanna, fo-fanna Fee-fi, mo-manna
Anna
Să încercăm cu Brad!
Brad-Brad, bo-rad Banana-fanna
Walter! Fielding!
Alo... Alo! Alo, da sunt aici!
Eşti înăuntru, Fielding?
Da! Sunt aici.
Nu pot ţipa, pentru că mă ţine pieptul.
În regulă, Fielding!
Te aud cum râzi de mine.
Asta-i culmea, băşinosule! Plec şi nu mă mai întorc niciodată!
- Mă auzi, Fielding? - Da, te aud.
Îţi rup permisul!
Aşa! Nu râde nimeni de Montgomery Shrapp!
Doamne Dumnezeule!
Testaţi cumva rachete militare?
- Casa va fi grozavă. - Perfect.
O, Doamne.
Walter!?
Slavă Domnului că eşti tu! Slavă Domnului!
Walter?
- Slavă Domnului c-ai venit, iubito! - Tu eşti?
Dacă sunt eu? Ha! Dacă sunt eu?
Anna, sunt aici de atâta timp că am halucinaţii.
Acum câtva timp am crezut că a venit Capra cu Trei Iezi.
Walter!?
Animale domestice sau gâşte şi pui...
- Walter? - Sus!
Te simţi bine?
Nu. Chiar deloc.
Nu!
- Unde eşti? - În birou.
Nu, nu eşti. De acolo vin eu.
Ba sunt în birou. Îţi jur. Te rog să mă crezi.
Vrei să termini cu prostiile? Sunt obosită.
Sunt chiar aici.
- Ascultă, Walter. Ajunge! - Sunt chiar aici!
- Unde? - În podeaua din spatele scaunului.
Ce amuzant!
Râdem...
- A fost tipul cu permisele. - Grozav.
Nu, nu e grozav. Mâine, trebuie să mă învoiesc de la lucru,
să mă duc la el la birou şi să-l pup în fund.
Datorită acestei căderi avem aceeaşi înălţime.
E mult mai bine aşa.
- De ce a durat aşa mult repetiţia? - A fost vina mea.
Am început târziu pentru că m-am târguit cu Max pentru tablou.
Cum anume defineşti "m-am târguit"?
- Adică ce vrei să spui? - Parcă eu te-am întrebat.
Eşti gelos pe Max?
Gelos pe Max? Vorbeşti prostii.
Doar pentru că-i bogat, celebru, frumos şi strălucit...
- Adică, ce are el şi n-am eu? - Pereţi.
Mă simt mult mai bine.
Noapte bună, iubito.
Noapte bună.
PATRU LUNI MAI TÂRZIU
Treceţi la treabă!
Patru luni.
De patru luni am obţinut permisele şi nici n-au ajuns la jumătate.
Au zis că-n două săptămâni e gata toată lucrarea.
Îmi spui toate astea de parcă n-aş fi fost aici.
Iubitule, trecem prin momente dificile. S-avem grijă să nu ne certăm!
Aşa e. Ai dreptate.
Ai auzit de tipul ăla din Bronx care a înnebunit şi se credea porumbel?
L-au găsit în parc, aruncându-şi singur firimituri.
Şi nu instalase decât o baie pentru musafiri.
Bine. Aşa că să ne purtăm frumos unul cu altul, căci alt sprijin n-avem.
Nu uita să aduci apă.
N-aduc eu apă în fiecare dimineaţă de patru luni?
- Uit eu vreodată? - Walter, încetează!
Iartă-mă!
Găleata e pe hol.
Ştiu unde este găleata. Nu e nevoie să-mi spui.
Scări!
O scară interioară! Avem scări!
Bună ziua, Doamnă Scară! Ne-a fost tare dor de tine.
Anna! Anna, iubito!
- Ai adus apa? - Avem scări.
Devine realitate, iubito!
Se vor termina toate reparaţiile.
Avem scări!
- Excelent. - Totul va fi minunat.
Da...
Iubitule, mi-ar trebui nişte apă.
Da. Imediat.
- Ascultă, Curly! - Zi!
Poţi să ne trimiţi nişte apă?
Suntem puţin cam ocupaţi cu construcţia casei.
O s-o aduc eu. Pe scara mea nouă.
Aşa da!
Coboară găleata cu gresii!
- 'Neaţa, James. - 'Neaţa!
- Alka-Seltzer. - O clipă.
- Ai vreo idee când terminaţi? - În două săptămâni.
- Aşa credeam şi eu. - Alka-Seltzer. Poftim.
Ştiai că aproape nu mai ai anticoncepţionale?
Mulţumesc, James.
Walter. Walter!
Apa! Ştiu. O aduc.
Walter, vrei să zugrăvim camera asta în albastru?
- Ca holul? - Albastru? Nu.
Nu vreau. E doar lemn. Adică cum "ca holul"?
- Holul. Albastru, nu? - Nu vreau nimic albastru. Nimic.
Of, omule. Acum tre' să-mi clătesc vaporizatorul de vopsea.
Urâtă treabă, ştiu.
- L-ai văzut pe dl. Fielding? - Fielding?
- Da. - Nu cunosc niciun Fielding pe aici.
- În Cincinnati... - Walter?
A, Walter. Da!
Trebuia să-mi aducă o găleată cu apă.
- Să-ţi aducă apă? - Da. Nu...
Asta ce-i?
E un miracol.
Walter!
Vreau să te întreb ceva. Eşti avocat, da?
Da.
Anul trecut pe tata l-a lovit în cap o minge de golf.
Pot scoate din priză...
Părea că n-are nimic.
Dar săptămâna trecută ne uitam la televizor
şi am dat pe Turneul de Golf "Bob Hope" de la Palm Springs.
Şi a luat-o razna!
Tata, nu Bob Hope.
Şi a tras un şut în ecranul televizorului.
Să analizez situaţia, dar cred că puteţi să-l daţi în judecată pe Bob Hope.
Mersi, omule.
N-a fost chiar rău.
- Eşti mulţumit cum a ieşit? - Nu sunt nemulţumit.
Simfonia asta mizerabilă n-a sunat niciodată mai bine.
Felicitări, puteţi pleca acasă.
Nu vrei să asculţi cum sună?
Nu. Dacă e vreo problemă, e vina ta
şi tu o să plăteşti.
- Ai o ţigară? - Nu, îmi pare rău.
- A ieşit frumos, Max. - Mai bine ca versiunea lui Szell?
Chiar mă întrebam de ce-ai ales piesa asta. Nu ţi-a plăcut niciodată.
Ce zici?
- Da, mai bine. - Mulţumesc.
Păcat că nemernicul nu mai e în viaţă...
Ar fi murit de ciudă.
Ai o ţigară?
Te-ai lăsat de fumat acum cinci ani!
M-am reapucat acum 2 săptămâni. Îmi dai ţigara aia sau nu?
Cu filtru...
Pari puţin încordată.
Eşti copleşită de griji.
- Te simţi bine? - Nu arăt bine?
Nu. Singurul lucru bun în divorţul nostru a fost că
părea să te facă fericită.
Dar să rămâi fără mine şi nefericită
e un mare păcat. Mă întristezi.
Walter e la Philadelphia.
Şi ideea de a mă întoarce singură în casa aia...
O, Doamne.
Ce-ar fi să mâncăm împreună şi să bem o cantitate uriaşă de alcool?
- Nu sunt îmbrăcată de restaurant. - La mine acasă.
În fostul nostru apartament.
Poţi face o baie fierbinte.
Aprindem focul. Hwang îţi găteşte ce vrei tu.
Raţă a l'orange...
Scotch vechi de 12 ani.
În pahare curate.
- Se poate aranja. - Nu mă culc cu tine.
Poate nici n-o să te rog.
Doamne!
Bună dimineaţa.
- Doamne! - Care-i problema?
Ce s-a întâmplat? Ce caut aici?
Ce-am făcut? Doamne!
Linişteşte-te. Erai puţin pilită. Ai cântat câteva cântece.
- Beatles? - Tot catalogul.
- Ce altceva? - Nu-ţi aminteşti?
- Am mâncat raţă la cină, nu? - Urmată de clătite Suzette.
- Nu-mi amintesc de clătite Suzette. - Nu-ţi aminteşti de pian?
- Nu. - Sub pian?
- Nu vreau să mai aud. - Incredibil! Mai bine ca la Zurich.
- Zurich? - Când a venit poliţia.
- Nu! - Nu-ţi aminteşti nimic?
Pantoful meu!
Nu pantoful meu!
Aseară ai fost animalul pe care-l ţin minte.
- Nu-mi trebuie pantofii! - Anna, întoarce-te la mine...
...şi va veni poliţia în fiecare seară. Te iubesc.
Ce coşmar!
Aseară ai zis că mă iubeşti şi că vom rămâne împreună toată viaţa.
Nu eram beată, eram nebună.
- Când îi spui lui Walter? - Niciodată.
Ai de gând să-l părăseşti fără să-i spui nimic?
Nu-l părăsesc. Îl iubesc. Nu pe tine, pe el.
Ba nu, toată această revelaţie minunată te-a zăpăcit.
Discută cu Walter, şi vei vedea.
- Minciuni. - Ce?
Va trebui să spun multe minciuni.
- Nu, spune-i adevărul. - O să-l pierd.
Asumă-ţi riscul.
Mai bine mă laşi aici. Nu cred că poţi intra pe alee.
- Se testează cumva rachete militare? - Exact, prietene. Se testează.
Şi e foarte... Strict secret.
Aşa că uită că ai fost aici şi c-ai văzut toate astea...
Şi uită şi de bacşiş.
Căsuţa noastră de rahat.
Tot nu mă pot obişnui cu ideea că avem apă caldă oricând.
Da. Da...
- Ce-ai făcut aseară? - Nimic deosebit.
- Unde ai mâncat? - Ce?
- Aseară. Unde-ai mâncat? - La "Four Seasons".
Mă bucur că n-a fost ceva deosebit.
De fapt, a fost.
Am realizat probabil cea mai bună interpretare
a Simfoniei Surpriză a lui Haydn.
Serios? Spune-mi, te rog, că n-ai plătit.
N-am plătit.
Ne-a invitat Max.
- Chiar că trebuie să fi fost deosebit. - A fost.
Nu e piesa mea preferată, dar am cântat-o într-adevăr foarte bine.
Ce făcea Max?
Bine!
Adică, era... foarte mulţumit de sine.
A întrebat de tine.
Ce drăguţ!
Te-ai culcat cu el?
Sper că nu te deranjează.
Bineînţeles, nu mai putem merge la "Four Seasons".
Te-ai culcat cu el?
Walter!
Da sau nu?
Vorbeşti serios?
Ştiu că n-ai fost aici aseară, căci am sunat.
Şi ia ghici!
Nu ştiu. Spune-mi tu.
N-a răspuns nimeni.
Walter, vrei să spui lucrurilor pe nume?
Nu spun nimic.
De fapt, spun că...
...sper că dacă ai avea ceva să-mi spui...
...de exemplu, că ai petrecut noaptea trecută cu Max...
...sper că mi-ai spune.
Că ai putea să-mi spui.
Va trebui să ai încredere în mine.
Am încredere în tine.
Am. Dar vreau să-mi spui adevărul.
Ţi l-am spus.
Bine, atunci asta e!
- Mi-ai spune, nu-i aşa? - Walter...
Vreau să fii cinstită cu mine. Pot accepta orice, afară de minciuni.
Oamenii fac greşeli. Ce Dumnezeu, înţeleg.
Se întâmplă mereu.
Nu sunt un tâmpit, un încuiat provincial.
- Asta-i tot? - Nu, nu. Sunt gelos.
Foarte gelos pe Max.
Şi nu mă încântă ideea că te-ai culca cu el,
dar dacă ai face-o şi nu mi-ai spune, asta chiar m-ar supăra.
Fără să renunţ la declaraţia mea, aş vrea să ştiu de ce.
Pentru că m-ar subestima.
Faptul că nu-mi spui implică ideea că n-aş înţelege de ce ai făcut-o...
Nu faptul în sine, dacă l-ai fi comis.
L-ai comis?
Vrei să-ţi spun adevărul, oricât ar fi de dureros.
Dacă nu putem fi oneşti, ce altceva ne rămâne?
Şi o să crezi în mine? O să mă înţelegi?
Bineînţeles. Te iubesc.
Şi eu te iubesc, dar nu m-am culcat cu Max aseară.
Nu?
Putem să încetăm şi să ne culcăm?
Te iubesc.
Walter?
- Walter! - Walter?
- Eşti treaz? - Da!
Da, sunt treaz. Ce e?
Trebuie să vorbesc cu tine.
Nu-mi vine să cred că fac asta. E o prostie.
Ce e? Ce s-a întâmplat?
Am minţit în legătură cu Max.
Se pare c-am fost la el acasă, m-am îmbătat...
...cred că am cântat câteva cântece...
...iar apoi se pare... că m-am culcat cu el.
Ştiu că nu trebuie să-ţi spun.
Nu, nu. Nu-i nimic.
Mi-a dovedit doar cât de mult te iubesc.
Pare o prostie, dar e adevărat.
Te iubesc, Walter. Te iubesc.
Şi eu te iubesc. E în regulă. Totul e în regulă.
Nu te superi pe mine? Mă poţi ierta?
Sigur.
Putem discuta asta dimineaţă? Sunt aşa de obosit!
Trebuie să mai discutăm? Nu putem trece peste asta?
Da.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Târfă!
Plec din oraş cinci minute şi tu abia aştepţi să sari în pat cu Max!
- Ticălosule! - Da, sigur.
- Dă vina pe mine! - Ipocritule!
- Nu eu te-am înşelat! - "Să fim cinstiţi"!
- De cât timp durează? De cât timp? - Şovinistule! Tâmpitule!
Nu-ţi mai spun nimic... niciodată!
Perfect! Ia uite cine devine brusc parte vătămată!
- Unde crezi că te duci? - Unde nu eşti tu!
Rămâi aici, că plec eu!
Bine, pleacă!
Nu vreau să te mai văd niciodată!
A venit zugravul?
Hei, ce...
Ce s-a întâmplat? Te-a dat femeia afară?
Nu vreau să discut cu tine problemele mele familiale, Leo.
E în regulă. Ştiam eu că o să-i dea un şut în fund.
Nu, nu mi-a dat niciun şut în fund!
Nu, nu. Tu ai avut şansa ta, da? Asta e între mine şi Duke.
Nu vă plătesc să staţi să vă uitaţi. Vreţi să treceţi la treabă?
Nu putem face nimic până nu vine inspectorul să verifice ţevile.
Nu sunt ţevi în peretele ăla.
Nu?
Putem pleca şi ne chemi tu când soseşte.
Rămâneţi pe loc.
M-aţi mai fraierit o dată cu chestia asta.
Te-ai trezit devreme.
N-am dormit prea bine.
Arăţi grozav. Ai o întâlnire?
Da, cu fanfara Marinei Militare. Încep cu alămurile,
pe urmă trec la percuţie.
- Nu crezi că ar trebui să discutăm? - Nu e momentul potrivit.
Sunt din ce în ce mai furioasă.
Tu eşti furioasă! Eu cum crezi că sunt?
- Cred că eşti un dobitoc. - Asta ştiu.
Abia aseară am văzut cât de mare.
Şi eu la fel.
Să ne oprim aici, atunci. Da?
- Să încheiem socotelile aici. - Perfect.
Îţi împachetez nişte lucruri, să nu mai vii diseară acasă şi îţi trimit şi restul.
- Tu crezi că mă mut? - Nu-ţi va fi greu să găseşti un pat.
- Am eu un pat, cucoană. - Ieşi afară! E o discuţie particulară!
Nu ştiu de ce îţi închipui că mă poţi da afară din casa mea.
- Tu te muţi! - Am muncit, am robit...
...am suferit, m-am îndatorat până în gât...
...şi vrei să mă mut fiindcă ţi s-au aprins călcâiele după Max?
Nici vorbă, mă auzi? Nici vorbă!
Am muncit şi am robit şi am suferit pentru casa asta la fel de mult ca şi tine.
Mai mult chiar, fiindcă a trebuit să te suport şi pe tine.
E ridicol! Nici măcar nu-ţi place casa asta. Nu ţi-a plăcut niciodată!
Ador casa asta!
De când am venit aici n-ai făcut decât să te plângi!
Ba am mai făcut ceva...
Mi-am băgat ultimul bănuţ în ea.
Şi o să-ţi capeţi banii înapoi. Ţi-am spus asta.
Mie şi lumii întregi!
"Îţi voi da banii înapoi" o să-ţi stea scris pe cruce.
În locul tău, n-aş ţine predici despre valoarea promisiunilor.
Nu prea te-ai ţinut de cuvânt ultima dată.
Parcă tu, da!
Cuvântul tău valorează oricum mai mult decât cecurile tale!
O să-ţi dau banii înapoi!
Nu vreau banii. E casa mea şi nu mă mut din ea!
E o casă mare. O împărţim în două.
Tu stai în jumătatea ta, eu într-a mea.
Ce idee tâmpită.
Uneori mă miră c-ai fost admis în barou.
Normal. Tu n-ai rata niciun bar.
Eşti mult mai puţin atrăgător când sunt trează.
- Noroc că nu se întâmplă prea des. - Gata, destul!
M-am săturat de tine, de casă şi de Max, de orchestră şi de tot!
Cât timp va dura să terminaţi casa?
Două săptămâni.
Bine. Stăm aici până e gata casa.
Apoi o vindem, ne luăm banii înapoi
şi ne ducem naibii care încotro.
Bine.
Treceţi la treabă!
Ce se petrece aici?
Parcă se testează rachete militare.
- Tu ce cauţi aici? - Ai lipsit de la repetiţie.
Aşa e.
I-ai spus lui Walter ce s-a întâmplat?
- Da. - Şi ce a zis?
Walter şi cu mine ne-am despărţit. Mă urăsc şi pe mine şi pe el.
O să-ţi revii. O să te întorci la mine.
Nu.
Plec undeva departe.
Nu poţi pleca nicăieri. Avem spectacole.
Nu înţelegi. Trebuie să scap de aici.
- De voi amândoi. - Părăseşti orchestra simfonică?
Ce-am făcut?
N-a fost vina ta. A fost a mea. Am fost slabă.
Nu, n-ai fost.
- Cum? - Am inventat totul.
Ce-ai inventat, Max?
Tu ai dormit în dormitor. Eu în salon.
- Actul sexual ar fi fost un miracol. - Oh, Max!
Vroiam să te întorci la mine. Am crezut că de data asta te pot face fericită.
- Oh, Max. - Spune-i adevărul lui Walter.
Nu.
Nu m-a putut ierta, iar eu nu-i pot ierta asta.
A pierdut o femeie minunată şi eu ştiu cum e.
Am pierdut multe. Probabil că mă urăşti.
Nu.
Înainte te uram pe tine. Acum îl urăsc pe Walter.
Ce norocos!
- Walter! - Ce neplăcere neaşteptată!
Eşti formidabil? Pot să-ţi iau viaţa?
Înţeleg că prezenţa mea poate fi considerată ca fiind de prost gust.
- Nu! - Îţi dai seama ce-ai făcut?
Ai luat o femeie care te iubeşte,
una din cele mai grozave femei din lume
şi ai dat-o afară. Şi eu am pierdut-o.
Dar eu o să-mi revin, pentru că sunt superficial şi egocentric.
Tu însă n-o să-ţi revii, pentru că ai o fire complexă.
Te vei chinui groaznic tot restul vieţii.
Până la urmă se dovedeşte a fi o zi foarte bună.
La revedere.
Mişcări line.
În sus şi în jos.
Vopseşte-o, n-o ciupi.
Şi lasă fumatul.
Ei bine, cum aţi zice voi, "Hasta la revedere".
Fie vorba între noi, au fost momente
când n-am crezut că putem pune pe picioare căsuţa asta.
Dar... a ieşit bine.
- A ieşit frumoasă, Curly. - Aşa e.
- Mult mai bine decât mi-am imaginat. - Mulţumesc.
Mulţumesc. Foarte amabil.
Mai e o treabă. Asta-i cheia.
E singura pe care o am. Cine o vrea?
Bine. O voi pune aici pe balustradă.
N-o să vă fie greu s-o vindeţi. Asta e sigur.
Şi mâine fraţii Shirk v-ar da un milion pe ea.
Grozav.
Nu, nu. Asta n-a fost treabă uşoară...
Dar fundaţia a fost bună, asta-i clar.
Şi când fundaţia e bună, restul se poate repara.
Bine, la revedere, prieteni. Succes!
Ei bine, asta e!
Rămâi aici peste noapte?
Nu. Tu?
Mi-am făcut deja bagajele.
Mă duc să împachetez şi eu.
Să-mi aduc bagajele.
Walter...
Treapta asta. Asta a fost treapta noastră.
De aici a început...
...să se ducă totul de râpă.
E prea târziu ca să mai reparăm ceva, nu?
Te-ai culcat cu Max şi nu-mi pasă.
Ce?
Nu-mi pasă.
Adică, îmi pasă, dar nu atât cât să ne despărţim.
Serios?
Da. Mă bucur că te-ai culcat cu el...
...pentru că acum ştiu într-adevăr cât de mult te iubesc.
Faptul că te-ai culcat cu Max a fost tot ce ni se putea întâmpla mai bun.
Nu m-am culcat cu el.
Slavă Domnului!
Aici!
Mereu domnişoară de onoare, niciodată mireasă.
Atenţie! Încă una! Gata?
Atenţie!
E o casă foarte frumoasă, iar preţul e rezonabil.
Rezonabil? E un chilipir.
Iubitule! E aşa frumoasă.
Cumpăraţi sau nu?
Cumpărăm.
Poţi să-i numeri dacă vrei, dar sunt toţi acolo.
Carlos, vino!
Hai că n-avem timp! Să mergem!
"Mein" soţie.
La revedere...
Hasta la vista.
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org