OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip
Babycall.2011.720p.BluRay.DD5.1.x264-NorTV sync KsidE2012
Anna?
Unde e Anders?
Anna?
Unde e Anders?
Traducerea şi adaptarea de Flavius Gomei
Facebook: Flavius Gomei
Am ajuns.
Vrei nişte lapte?
Anders?
Haide.
Anna? E cineva?
Lasă-mă să intru, Anna.
- Bună. - Bună.
- Îţi place apartamentul? - Cu siguranţă.
- Nu erai trează? - N-am dormit bine, abia m-am trezit.
- Îţi aminteşti de importanţa rutinei? - Da. El doarme aici.
Aşa cum a hotărât Curtea, el nu ştie unde locuiţi.
- Dacă aveţi nevoie de un telefon... - N-avem nevoie.
Dacă vreţi un telefon, trebuie să ne spuneţi.
- Nu va şti la care scoală merge Anders. - Nu va merge la şcoală.
Încă nu e pregătit. ÎI voi învăţa eu să citească, vom citi acasă.
Toţi copiii trebuie să meargă la şcoală.
În situaţia de acum, Anders poate începe o viaţă normală.
Va începe şcoala miercuri. Deasemenea, el va fi acolo.
Trebuie să fie cu ceilalţi copii.
Vei dormi cu mine, nu?
TatăI a încercat să-I înece pe băiat, a fost marcat în urma incidentului...
La revedere, dragule.
Opriţi!
Scuză-mă...
Au mutat staţia de autobuz. E chiar acolo.
Bună.
Bună. Lucraţi aici?
Da.
- A fost în regulă cu staţia de autobuz? - Da.
Scuză-mă, sunt un pic agitată azi. Fiul meu tocmai a început şcoala.
Nu-ţi cere scuze. Şi eu sunt un pic îngrijorat de mine.
Pot să te ajut cu ceva? Ceva ce cauţi?
- Am văzut că aveţi un monitor pentru copii. - Da, avem în departamentul de acolo.
Ăsta nu e departamentul meu, dar...
- Câţi ani are copilul tău? - Nu e un copil, are opt ani.
Sunt o mamă îngrijorată. Oamenii cred că sunt isterică,
- dar nu mă pot împăca cu asta. - Nu, am înţeles.
Asta e din cauză că eşti prea îngrijorată de el, nu?
Da.
Asta e la ofertă. Un model bun. Două canale, curea...
Vreau doar să-I aud când e în camera cealaltă.
Ăsta poate face asta.
Bine...
Mulţumesc pentru ajutor.
Uite ce-am cumpărat.
Aia e casa noastră?
Desenează lacul, astfel încât profesoara să vadă cât de bine trăieşti.
- Unde e? - Pe partea cealaltă a pădurii.
- Putem merge acolo când va fi mai cald. - Promiţi? Juri?
Da.
Alo?
Mă auzi? Anna către Anders, răspunde.
Mamă, unde eşti? <
Alo?
Anna către Anders, răspunde.
- Mişto! Ai cumpărat un walkie-talkie? - Nu, e doar un monitor pentru copii.
- Mamă! Mamă! - Trebuie să vorbeşti la ăsta.
- Pot să încerc? - Da, dar fii atent.
Am un walkie-talkie!
Anders către mama, ghici unde sunt acum?
Unde ar putea fi Anders?
Am plecat.
Ghici unde sunt acum.
Aşa.
Nu-I atinge. Te voi auzi în cameră când dormi.
Poţi fi un băiat mare, şi ştiu că te vei descurca.
- Nu dormi aici? - Nu, voi dormi în camera mea şi tu în a ta.
Mişto!
- Sunt un monstru! - Nu, Anders. Nu ne vom mai juca.
Ştii că mami te iubeşte, şi nu poate trăi fără tine?
Ştiu, mamă.
- Să dormi bine. - Noapte bună.
Helge? Aş vrea să vorbesc cu tine.
- Trebuie să ajung la muncă. - Hai, să ne aşezăm un pic.
- Nu înţeleg ce-mi ceri. - În legătură cu ceea ce am face dacă
mama ta n-ar mai putea respira.
Sau dacă ar face un stop cardiac.
- Trebuie s-o ajuţi, nu? - E foarte bolnavă.
Poate are nevoie de un aparat respirator.
În starea în care se află acum, nu-şi va mai reveni.
Dar stătea acolo în patul ăla acum două zile.
Ştiu.
Ce se întâmplă dacă nu folosim aparatul respirator?
Va muri.
Vreau să te gândeşti la asta.
Întreabă-te ce crezi c-ar vrea mama ta.
Voi pleca. La revedere.
- Ai vreun patru? - Ai întrebat numai de patru. Nu.
- Nu! - Ai vreun şeptar?
Da, am.
Nu! Nu, n-o voi face!
Taci!
- Să mergem, la naiba! - Nu, lasă-mă!
Lasă-mă!
Nu!
Nu voi merge! Lasă-mă! Nu!
Nu! Nu!
- Ce e? Nu merg la şcoală? - Nu, astăzi vom învăţa acasă.
Cine e?
Grete şi Ole de la protecţia copilului.
Vin!
- Bună. - Bună.
- De ce nu e la şcoală? - E un pic bolnav.
- De ce nu doarme în camera lui? - Dar doarme, dar...
Cum va da asta, când vom relua procesul?
Reluarea procesului?
- E de ajuns. - Despre ce vorbeşti?
Fostul tău soţ are un nou avocat care crede că,
numai o singură variantă s-a auzit.
- Ştii bine ce-a făcut! - Crede că dovezile sunt prea puţine.
Crede că e ciudat că tu eşti singurul martor.
A încercat să-I arunce pe fereastră!
- Ce voi face? - Nu minţi în legătură cu Anders.
Ole, trebuie să mergem. Ţi-ai luat dosarul?
Urmărim îndeaproape şi evaluarea corectă depinde de comportamentul tău.
Torstein, poţi pune un film în loc de aia?
- Bună. - Bună.
Nu funcţionează?
Am auzit ceva ce n-am înţeles.
Era un sunet care nu provenea de la fiul meu.
- Am uitat să-ţi spun... - Ce?
Probabil ai interceptat un alt monitor de copii.
- Poţi auzi şi alte sunete? - Da, dacă există unul în apropiere.
Schimbă frecvenţa şi totul va fi bine.
Am fost trezită în mijlocul nopţii de ţipătul unui copil.
Uite aici.
Ăsta e butonul de frecvenţă. Asta trebuie să fie pe aceeaşi frecvenţă.
Aşa că, poţi dormi în siguranţă.
- Trebuia să-ţi explic cum trebuie. Scuze. - Nu e nimic.
Helge! La telefon.
Trebuie să plec. Dacă mai ai probleme, revino.
Sau dacă vrei să vorbim. Mi-a făcut plăcere.
lau masa la 12:00, aşa că...
Ce-ai făcut?!
Merge acasă cu noi. E prietenul meu.
Bună, numele meu este Anna. Care e numele tău?
- Trebuie să vorbim cu părinţii tăi. - Nu sunt acasă.
Ţi-e foame? Vrei să-ţi fac nişte clătite?
50 de metri.
Sunt aproximativ...
Anders?
Ştii că nu poţi ieşi afară.
Anders?
Unde ai fost?
Unde e prietenul tău?
- L-ai stricat. - Ce?
- Desenul. - Pot să-I şterg.
Nu poţi şterge sângele.
Ce vrei să spui?
Nu e de la mine. Probabil a fost prietenul tău.
Probabil că nu!
Anders!
Anders, nu poţi ieşi afară!
Anders!
Anders...
Anders?
Anders, asta nu e de glumă!
Anders!
Anders! Nu poţi face asta!
N - am vrut...
Vino! Repede!
Deci, ai văzut un bărbat ce scotea un sac cu ceva în el,
şi te-ai gândit că e vreun cadavru?
Ai o imaginaţie bogată. Serios că ai.
Îmi aduci puţin aminte de mama mea. Mereu îşi imagina genul ăsta de lucruri.
Nişte lucruri teribile.
Odată a sunat la poliţie. Pentru că, o persoană i-a cerut nişte indicaţii.
Crezi că am fantezii?
Cred că eşti o persoană bună şi foarte senzitivă...
care nu prea a avut parte de somn în ultimul timp.
Nu ţi se întâmplă prea des să întâIneşti oameni ce doresc să vorbească cu tine.
Înainte, mama mea mă aducea aici. Mai tot timpul.
Înainte să se îmbolnăvească. E în spital acum.
Apropo, te-am văzut pe aici zilele trecute. M- am gândit să te salut.
Nu, n-am mai fost pe aici.
- Ciudat. Sunt sigur că erai tu. - Nu, cred că te-ai înşelat.
Atunci, trebuie să fi fost cineva care semăna leit cu tine.
E foarte ciudat. Am făcut probă la un aparat de fotografiat pentru un client.
Apoi am făcut o poză, şi apoi te-am văzut pe tine. Care credeam că eşti tu.
Ai trăit vreodată clipa în care să te întorci acasă şi să nu ştii unde eşti?
Dintr-odată, nu-mi amintesc.
L - am dus pe Anders la şcoală... Sunt câteva ore ce nu mi le amintesc.
Cred că e din cauză că... dormi prea puţin, logic.
N- am de ales. Când mama s-a îmbolnăvit, n- am mai dormit. Înnebuneşti.
Începi să delirezi. Nu pot să lucrez.
Dacă vrei să mă întrebi ceva, sau eşti îngrijorată de ceva...
ştiu că nu ne cunoaştem aşa de bine.
Dar dacă vrei să vorbim...
Eşti drăguţ.
Eşti foarte drăguţ.
Probabil nici nu-ţi vei aminti c- ai fost aici.
Uite! E drăguţă.
Dacă vrei, aş putea...
Aş putea s-o printez dacă vrei.
Ca să ştii unde ai fost azi. Uite.
Acum ştii cu cine ai băut cafeaua.
- El cine e? - Nimeni.
- Văd că e cineva. - E doar un prieten.
Nu ai prieteni, tata a spus asta.
- Mama are un prieten. - Nu ai prieteni!
Ce faci? Anders, nu face asta!
Anders...
Anders, deschide uşa.
Cum ai reuşit să găseşti cheia?
De ce nu-mi răspunzi? Să nu mai închizi uşa.
Promite-mi asta. Promiţi?
Cum poţi pune o poză cu el pe perete?
E tatăI meu.
Nu-ţi aminteşti ce a făcut? Cum poţi face asta?
Tu...
Îmi pare rău.
Nu fi nervos.
E dificil, dar vei uita de asta. Trebuie.
După ce a făcut, nu-I vom mai vedea vreodată.
- Nu spui adevărul. - Da, e adevărat.
- Nu ştie unde locuim sau cum ne cheamă. - Da, cum să nu.
De ce spui asta?
- N-am voie să spun. - Ce vrei să spui?
- Cine a spus că n-ai voie? - El a spus.
Cine?
Te-ai întâInit cu tatăI tău?
- Unde? - La şcoală.
A fost acolo de două ori.
Nu se poate.
- E într-o şedinţă. Vino mâine. - Voi sta aici până vine.
- Are voie să lipsească atât de mult? - E aici cu mine!
A spus că tatăI lui a fost aici. Are un ordin de restricţie!
Bună. Vrei să vorbim puţin?
Deci a fost aici?
Nu te-ai certat cu el? Poate a spus-o ca să te pună într-o poziţie dificilă.
- Nu ar minţi despre asta. - A mai făcut-o o dată.
A spus lucruri care nu erau adevărate.
Îi era frică. Nu ar putea distinge un vis de realitate.
- Şi tu, tot la fel? - Ce vrei să spui cu asta?
Am făcut câteva cercetări despre lucrurile pe care ni le-ai spus.
Unele lucruri nu erau chiar adevărate.
Ai spus că eşti profesoară, dar n-ai fost niciodată înregistrată la vreo şcoală.
Am vrut să fiu.
E o diferenţă foarte mare în asta. Poţi discerne diferenţa?
Pot. Ştiu că atunci când se întâmplă, e important sau periculos.
Suntem foarte îngrijoraţi.
Numai că, cazul ăsta revine la noi, dar fără niciun rezultat precis.
Dacă vom mai întâmpina probleme, va trebui să-I trimitem la un părinte adoptiv.
Eşti tristă?
N - am vrut să fiu rău.
Ce-ar trebui să fac ca să fiu bun din nou?
Nu putem merge undeva, doar noi doi?
Ba da, dar trebuie să mai stăm aici puţin.
De ce?
Trebuie să aştept până când nu-mi va mai fi frică.
De data asta... nu-ţi voi mai da
drumul.
Unde e?
Spune-mi unde e!
Unde... este?
Spune-mi... unde e...
Bună! Pot să-mi iau o pauză în câteva minute.
- Sau vrei să cumperi ceva? - Am nevoie de ceva care să înregistreze.
- Muzică? Voce? - Voce.
Spune ceva, ca să putem auzi.
Nu ştiu ce să spun.
Bună, numele meu e Helge.
Mă întrebam dacă ai vrea să iei cina cu mine.
Numai dacă ţi-ar face plăcere, desigur.
Să vedem dacă funcţionează?
Bună, numele meu e Helge.
Mă întrebam dacă ai vrea să iei cina cu mine.
Numai dacă ţi-ar face plăcere, desigur.
- Da, funcţionează. - Nu-I pot lăsa singur pe Anders.
- Nu ţi-o da jos, e frig. - E cald.
- Ei-s pe plajă? - Nu ştiu.
- Şi eu aş vrea să merg pe plajă. - Nu, nu acum.
Ai promis! Ai spus că vom merge pe plajă când se va încăIzi.
- Pot să înot? - E prea frig. Poate la vară.
- Nu fugi! Poţi să cazi. - Am opt ani! N-am cum să cad.
Anders!
- Unde e lacul? - Chiar aici.
E aici?
Da, e aici... Dar...
Ai spus că nu vei mai minţi.
Ai spus-o!
Le voi spune!
Nu vei spune nimic! Dacă vei spune, te vor lua de lângă mine.
Îmi pare rău, Anders! A fost o prostie. Îmi pare rău!
Anders, aşteaptă!
Poate ai uitat s-o închizi?
Nu, n-am uitat.
Aşteaptă aici. Nu fă zgomot.
Mamă, ce e?
Nu ştiu.
Grăbeşte-te!
Stai acolo!
N - am găsit niciun prosop...
- Mă vei ucide? - Cum ai intrat?
Avem cheile de la toate apartamentele, trebuie să verificăm fiecare familie.
Ce mai faci, Anna?
Eşti cam singurică?
Nu poate fi uşor pentru o femeie să fie singură.
Nu sunt singură. ÎI am pe Anders.
Nu la asta mă refeream.
Nu cunoşti pe nimeni. Ai nevoie de cineva cu care să fii.
- Cunosc câteva persoane! Am un prieten. - Nu, n-ai niciun prieten.
O persoană ca tine, nu cunoaşte pe nimeni. Eşti prea speriată pentru asta.
Prin urmare, eşti mereu singură.
Încetează! Îi voi spune lui Grete!
Nu ţi s-a spus? A demisionat.
Acum, eu sunt cel care va decide dacă vei avea custodia lui Anders.
Mă voi întoarce în seara asta.
Din păcate, am avut deja pauză.
Voiam doar să te invit la cină. Diseară la ora şapte?
Dacă vrei. Aşa îI vei întâIni şi pe Anders.
Sigur că vreau. Mi-ar plăcea asta. Foarte...
Asta e adresa noastră.
Mulţumesc.
Asta e?
- Am încercat, nu am putut... - Setează-I pe ISO, apoi pe Auto.
Fă o poză acum!
E doar o chestiune de timp. Nu va mai putea respira de una singură.
Gândeşte-te, Helge.
- Bună. - Bună.
- Astea sunt pentru tine. - Mulţumesc. Intră.
- Şi asta e pentru Anders. - Ce frumos!
S - a dus la culcare. Nu se simţea aşa de bine.
- E ceva grav? - Nu, e doar obosit.
- Se joacă toată ziua cu un prieten. - Cât de dulce.
E frumos să ai un prieten.
N - a mai avut prieteni până acum.
- A avut parte de atenţie. - Nu ştiu.
- Ţi-e foame? - Da!
A fost bun!
Nu, n-a fost.
Scuză-mă.
E ciudat să fiu aici.
Am crescut în clădirea asta.
- Nu ţi-am spus până acum? - Nu.
A doua scară.
Am fost nevoiţi să ne mutăm când mama mea era prea bolnavă pentru a mai urca scările.
Tu şi cu mama mea vă asemănaţi puţin.
Şi ea se temea de ceva ce s-ar putea întâmpla.
Nu-mi era permis să ies afară de unul singur când eram mic.
De ce îi era frică?
De tot. Totul!
Că mi-ar fi fost frig sau c-aş fugi...
Că m-aş urca într-o maşină străină.
Că aş aluneca pe gheaţă.
Să mă lovesc! Asta o pasiona cel mai mult.
A fost cea mai rea experienţă pe care ar putea-o trăi un copil.
Fuma douăzeci de ţigări Pall Mall fără filtru în fiecare zi.
Dar voia să mai şi respire? Nu, nu.
E unul dintre singurele lucruri pe care mi le amintesc.
Mă aşezam pe bancheta din spate. Părinţii mei stăteau în faţă.
Fumau ca nebunii.
Dar, pentru numele Lui Dumnezeu, nu deschideau un geam.
Era o nebunie.
TatăI tău. Ce s-a întâmplat cu el?
A murit.
Când eram destul de tânăr.
Dar îI mai văd din când în când.
Vorbesc puţin cu el.
Şi eu am un pic de imaginaţie.
Care e primul lucru de care îţi aminteşti?
Abia îmi amintesc ceva din copilărie.
Un singur lucru pe care mi-I amintesc, e că...
sunt cu o femeie.
Suntem pe un lac.
Înotăm. Ea mă ridică.
Mă îmbrăţişează.
- E foarte fericită. - E mama ta?
Nu ştiu.
Te invidiez că ai memoria slabă. Eu îmi amintesc totul.
Şi nu e întotdeauna aşa de minunat.
Dar cum ştii că tot ce-ţi aminteşti a fost şi real?
Nu m-am gândit niciodată la asta.
Văd lucruri care ştiu că nu-s adevărate.
Se întâmplă în fiecare zi.
Nu ştiu ce să mai fac.
- Ai vorbit cu vreun doctor despre asta? - Nu! Dacă fac asta, mi-I vor lua pe Anders.
TatăI lui Anders e avocat.
Dacă voi spune asta unui doctor, mi-I vor lua pe Anders.
Auzi ceva?
Am auzit un plânset de copil.
Nu e imaginaţia ta, Anna. Ai interceptat altă frecvenţă.
Am auzit un băiat ţipând: "N-o voi face!" Cineva se comporta urât cu el.
Da, sau nu dormea.
Eşti un pic obosită. Începi să te gândeşti prea mult.
Uite. Nu era nimic de genul ăsta.
Dacă aş auzi astfel de sunete, mi-ar fi frică şi mie.
- Vrei să-I ascultăm? - Da.
Crezi că-mi imaginez asta?
Sper asta.
Poţi deschide tu? Spune-i că ai grijă de Anders. Spune-i că nu sunt aici.
- Cine e? - E un bărbat. Spune-i că nu sunt aici.
Bună.
Tu... tu trebuie să fii Anders?
Numele meu e Helge.
Ştii cine a sunat la uşă?
Eu am fost.
Ştii ce?
Am un mic cadou pentru tine.
N - am voie să primesc cadouri de la străini.
Înţeleg. Dar o cunosc pe mama ta.
- Aşa că, nu sunt un străin. - Trebuie s-o ascult, astfel se va supăra.
Cred că e-n regulă. Mama ta e foarte drăguţă.
Face exact, cum a făcut şi mama ta.
Ce vrei să spui?
- Ce ştii despre mama mea? - La fel ca noi, ne cunoaştem.
Nu mai spune nimic. Vei înrăutăţi lucrurile.
A plecat?
Ce-a spus? N-ar trebui să-I asculţi.
Ce i-ai spus... despre mine?
- Ce vrei să spui? - Ce ştii despre mine, serios?
N - am vorbit cu el despre tine.
- Unde te duci? - Voi vorbi cu Anders.
- Doarme. - Tocmai am vorbit cu el.
Nu poţi intra acolo.
E fiul meu! Nimeni nu intră acolo!
Helge! Helge, nu pleca!
Helge!
Doare?
Trebuie să ne ajutăm reciproc.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
ÎI cauţi pe Helge?
E la spital. E ceva legat de mama sa.
- Vrei să-i spun c-ai trecut pe aici? - Nu.
Puteţi să ne lăsaţi puţini singuri?
Nu! Lasă-mă!
Bună.
Ştii de ce te afli aici?
Ai fost găsită într-o parcare, fără a fi capabilă de a putea explica ceva.
Trebuie să fi avut vreo criză. Ai mai avut înainte?
- Mă simt mai bine acum. - Urmezi vreun tratament?
Ce fel de haine aveam pe mine?
- Asistenta îţi va înapoia hainele. - Îmi vreau hainele.
Hainele tale erau ude. Sunt acolo în sac.
Ce?
- Bună. - Bună.
- Unde e Anders? - Ce s-a întâmplat cu tine?
- Nimic. L-ai văzut pe Anders? - E în sala de muzică.
- Vreau să vorbesc cu tine. - Nu e un moment potrivit.
Eu voi decide asta.
Am încercat să dau de tine. Nu avem numărul tău de telefon.
N- avem telefon. Ce s-a întâmplat?
Profesorul a văzut că pe braţele lui Anders sunt vânătăi.
Se pare că cineva I-a strâns puternic.
N - are nicio idee de unde sunt semnele. Ştii ceva despre asta?
N- avea nimic de genul azi-dimineaţă. Poate e unul dintre elevi ce i-a făcut asta.
Deci asta nu s-a întâmplat acasă?
Ce vrei să spui? Că ar trebui... Nu i-aş putea face vreun rău lui Anders.
Întrebaţi-I chiar dvs! Mă duc după el.
Nu, Anders va rămâne aici, încât nimeni să nu-I mai rănească.
Profesorul va fi aici supraveghindu-I până când se va găsi o soluţie.
Va rămâne cu mine. E fiul meu.
Ştiu, dar trebuie să acţionăm în caz că bănuim neglijarea.
Pot să plec?
Sigur că poţi. Eva te va conduce.
Am nevoie la toaletă. Sunt sigur că asta nu e ilegal?
N- ai voie să intri acolo! Opreşte-te!
- Anders? - N-ai voie să intri acolo!
Nu-I poţi lua cu tine! Trebuie să rămână aici.
Vino!
Fiul meu e în pericol! Cineva I-a rănit!
Doamne!
Ce s-a întâmplat? Cine ţi-a făcut asta?
Te-ai întâInit cu tatăI tău? El ţi-a făcut asta?
Cred că sunt foarte dureroase.
Nu doare. Nu sunt ale mele.
Ce vrei să spui? Bineînţeles că sunt ale tale.
Anders?
Dacă sun la numărul ăsta, vor investiga asta? Mulţumesc.
Un client a fost aici. Cel care a cumpărat un monitor pentru copii.
- E aici? - Nu.
Mai este un client care are aceiaşi problemă.
- Ce ai auzit? - Un zgomot, şi apoi o femeie plângând.
Probabil ai interceptat sunetul de la un alt monitor.
- Asta înseamnă că pot asculta şi alţii? - E posibil.
Doar schimbă frecvenţa, şi nu se va mai auzi.
Singurul... la... care mă gândesc...
e Anders.
Fără el,
nu exist.
Când mi I-au lăsat în braţe,
m - am gândit:
Fugi, Anna!
la-I cu tine... şi fugi!
Numai tu poţi să-I salvezi...
Dar... n-am făcut-o.
Data viitoare... voi fugi.
Asta va fi în curând.
Anna, trebuie să mă laşi să intru.
- TatăI lui Anders se îndreaptă aici. - Ce?
- Vine aici? - Da, să-I ia pe Anders.
Va fi mult mai bine cu el. Nu crezi?
Dacă nu deschizi, voi chema pe cineva să spargă uşa.
Unde e?
E obosit ca după şcoală. Nu-I poţi lăsa să mai doarmă un pic?
Bine.
- Ce e cu asta? - Nişte haine ude.
Nu le lăsa să se usuce acolo, vei distruge podeaua.
Poţi sta acolo.
Ce ai păţit? Te-ai luptat?
Am alunecat.
- Ai alunecat şi te-ai udat? - Nu ştiu.
- Credeam că sunt sub apă. - N-ai fi udă dacă ai crede asta.
Nu.
N- ai nicio idee de ce ai făcut, aşa-i?
Trebuie să fie foarte îngrozitor.
E posibil să avem grijă unul de altul după asta?
Ai nevoie de cineva care să aibă grijă de tine.
- Vrei să fii tu ăla? - Desigur.
Anders se poate trezi.
Nu mai ai nevoie de asta.
- Unde te duci? - Să iau nişte acte.
Ar trebui să ajungă deja.
Uite c-a venit.
Trezeşte-I pe Anders şi pregăteşte-I.
Te rog...
Îmbracă-te! Vom pleca.
Anna?
Anna, ce se întâmplă?
Anders şi cu mine împachetăm. Plecăm.
Anna!
Acum vom fi împreună.
Vom fi împreună pentru totdeauna. Aşa cum ţi-am promis.
- Haide. - Nu merg.
Nu trebuie să-ţi fie frică. Îţi promit.
Anna!
Anna?
Unde e Anders?
Trăia acolo de una singură.
Fiul ei a fost ucis acum doi ani.
Fostul ei soţ a abuzat de ei. Aşa că, I-a ucis pe băiat, apoi s-a sinucis.
Nu e adevărat. Am fost acolo. Am vorbit cu băiatul.
- Cine era? - Omul de serviciu.
El trebuie să fi intrat, ca să repare ceva din baie.
Bună, numele meu e Helge.
Mă întrebam dacă ai vrea să iei cina cu mine.
Numai dacă ţi-ar face plăcere, desigur.
Bună, numele meu e Helge.
Mă întrebam dacă ai vrea să iei cina cu mine.
Numai dacă ţi-ar face plăcere, desigur.
Anders?
Ai nevoie de cineva care să te ajute.
Nimeni nu mă poate ajuta acum.
Cere-i ajutorul mamei mele.
Nu e suficient de puternică pentru a avea grijă de amândoi.
Arată-mi braţul tău.
- Brant ţi-a făcut asta? - Da.
Uite.
Totul e bine când cineva te găseşte. Poţi dormi după asta.
Era odată un băieţel şi mama lui.
Ei au venit într-un loc nou.
Nu aveau nimic,
decât unul pe celălalt.
Într-o zi au mers în pădure,
care era foarte aproape de locul unde trăiau ei.
Apoi s-au rătăcit.
Dar, dintr-odată au văzut ceva strălucitor printre copaci.
Când s-au dus acolo,
au văzut că...
era un lac.
Traducerea şi adaptarea de Flavius Gomei
Facebook: Flavius Gomei
OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip