Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Traducerea şi adaptarea: BRiLi
Asta e.
E foarte mare.
Vrei să intri primul?
- Serios? - Nu văd de ce nu.
Vii?
Şi?
Şi ce?
Ce părere ai?
Ştii deja ce părere am.
Am reuşit, tată!
Foarte bine.
Lou!
Au venit!
- Tată, nu mai avem lapte. - Ştiu, îmi pare rău.
Nu mi-am dat seama că nu vinde nimeni în oraş.
Şi ai uitat de cutia lui Marmalade.
Mă duc mâine în oraş şi îi cumpăr alta.
Nu, mulţumesc.
Am terminat.
Noi am terminat.
Fetelor nu le place carnea afumată.
La cină.
Îţi despachetezi lucrurile mâine?
Cum o să faci asta?
Ce?
Cum o să fii tatăl nostru. Nu prea ai experienţă.
Cred că o să aflăm.
Ce scrii acolo?
O scrisoare pentru mama.
"Îţi mulţumesc că ne-ai abandonat. Eşti o curvă,
iar noul tău iubit e un dobitoc."
Sunt de acord cu tine la a doua parte.
Ai iubit-o vreodată?
Poftim?
N-ai făcut nimic. Ai lăsat-o să plece.
Ea a luat o decizie, Louisa. Nu puteam s-o opresc.
Dacă ţineai destul de mult la ea, ai fi făcut-o.
N-am putut să fac nimic, scumpo.
Iar mama ta...
- Mama ta nu e o curvă. - Bine.
Nu vreau să mai foloseşti cuvântul ăsta.
Bine.
Pot să intru?
Ai muncit ceva aici.
- Am făcut totul singur. - Da. Ai făcut totul singur.
E minunat. Mulţumesc.
Louisei nu-i place aici.
Da...
Şi ţie?
Mie îmi place dacă îţi place şi ţie.
Cred că o să fie bine pentru noi.
Mama o să vină în vizită?
Poate dacă o să vadă cât m-am chinuit să despachetez lucrurile,
o să vină.
Poate o s-o vezi de Crăciun.
- Bine? Noapte bună. - Noapte bună.
Tată?
Tată!
Da?
Trebuie să laşi puţin uşa deschisă.
Scuză-mă.
Tati uită multe în ultimul timp, nu?
- Noapte bună. - Noapte bună.
Te bucuri că mâine e prima zi de şcoală?
Da.
O să te distrezi?
Da.
Bravo.
Bună dimineaţa.
N-am putut să dorm.
Era prea linişte şi prea întuneric. Locul ăsta e de rahat.
Nu mai folosi cuvântul ăsta.
- Nu înseamnă ce crezi tu. - Ştiu ce înseamnă.
Atunci, serios, nu-l mai folosi.
Ce înseamnă "de rahat"?
John, ce fac copiii?
Le e dor de mama lor, dar în rest fac bine.
Sper să găseşti un psiholog bun acolo.
Da.
Nu se ştie când fiica ta va avea nevoie de unul.
Cred că o să mergem toţi la terapie.
Cum merge cu cartea?
Când o să vedem câteva schimbări?
- Cartea? - Da.
Cartea merge bine.
- Serios, John? - Da, merge grozav.
Cred că am terminat deja câteva capitole.
Te sun peste câteva săptămâni, când o să am ce să-ţi arăt?
- Sună bine, John. - Bine.
La revedere.
- Sam! - Am găsit-o.
Sam, las-o jos!
- Louisa... - Tată!
Tată!
Sam, las-o jos.
Louisa, am găsit-o.
Sam!
Pune-o jos.
Vreau să mă asculţi cu atenţie. Louisa, vino.
Cântam la pian.
Vreau să-ţi îndoi genunchii, Sam.
Vreau să-ţi îndoi genunchii
şi s-o laşi jos încetişor.
Era acolo.
Sam, e în regulă.
- E în regulă. - Voiam să-i spun...
E în regulă. Nu sunt supărat pe tine.
Vreau să-mi dai puşca.
Gata.
Sunt pedepsit?
Nu. Nu eşti pedepsit.
Şi chiar dacă ai fi, Sam, n-ar fi nicio diferenţă.
Suntem la sute de kilometri de toţi cei pe care îi cunoşti.
Nu acum.
Ce o să faci cu ea?
Mă laşi să mă îngrijorez eu pentru asta?
Bine.
Vino, Sam. Hai să explorăm.
Unde?
Oriunde.
Haide.
Aşteaptă, Lou.
Fii atent.
Ce mama dracului?
Uită-te la asta.
- Era încărcată! - John.
N-a fost nimeni rănit, nu? Îmi pare rău pentru asta.
M-am gândit că poate vrei să iei legătura cu fostul proprietar,
să-l anunţi că a lăsat o puşcă în pian,
ca s-o găsească copilul meu de şapte ani.
- Ai un pian... - Da.
Bine. Mulţumesc, John.
În regulă, Stewart. Mulţumesc.
Îmi pare rău pentru totul.
Dobitocul.
- Lou? - Da.
Mama nu ne mai iubeşte?
Ba da, Sam. Mama încă ne iubeşte.
Am făcut eu ceva?
Nu.
A făcut tata ceva?
Nu.
Ce-i aia, Lou?
Nu ştiu.
Louisa?
Tată.
Am găsit ceva.
Vii?
Da.
E afară.
Da? Avem nevoie de haine?
Ce-i asta, tată?
Nu ştiu.
Agentul imobiliar n-a spus nimic despre asta.
Nu pare să se fi săpat aici...
E veche.
Sam, vino aici sus. Pot să-mi văd fereastra.
E în regulă.
Haide.
Nu.
Nu vreau.
Treaba ta.
Bine.
Poţi să vii cu mine. Nici eu nu vreau să urc acolo.
Marmalade.
Marmalade?
Marmalade.
Ţine, Sam.
- Ce-i acolo? - Prânzul.
Tu ai uitat să-l faci. Erai ocupat s-o pierzi pe Marmalade.
O găsesc eu.
- John James? - Da.
Eu sunt Cassandra Parker. Am vorbit la telefon.
- Bună. - Bună.
Tu trebuie să fii Louisa.
Bună.
Tu o să faci în sala şapte, cu domnul Anderson.
- Iar tu eşti Sam, nu? - Da.
Tu o să faci cu mine, în sala patru.
Ce spuneţi dacă vă duceţi cu ceilalţi copii în clasă?
Sigur.
- Ne vedem la ora 15:00? - Bine.
Trebuie să mă duc?
Nu vrei să încerci pentru mine, Sam?
- Bine. - Bravo.
De unde ai ştiut cine sunt?
E un oraş mic.
Cunosc majoritatea părinţilor.
Şi ţi-am citit şi cartea "Linii de foc", de două ori.
Sunt o fană.
E cumva ciudat? Nu trebuia să spun nimic?
Nu. E mai bine să cunoşti un fan decât un critic.
Nu eşti perfect.
Mă bucur că te-am cunoscut.
La fel.
- Stai pe locul meu. - Scuză-mă.
Acum nu-l mai vreau.
Doar ai stat tu pe el.
Ce e? Te pui pe plâns?
Ai găsit ce căutaţi?
Sunteţi în vizită? În vacanţă?
Nu, doar ce ne-am mutat aici. Am cumpărat o casă.
Atunci, bine aţi venit în Mercy.
Mulţumesc. Nici mie nu-mi vine a crede.
Aţi cumpărat casa de pe strada Bacon?
Nu, chiar la ieşirea de pe strada 38, pe un drum de ţară, numit Red Creek.
Serios?
Pam.
Ce e?
Nimic.
Serios, nimic.
În regulă.
Serios, ce e?
Nimic. Doar nişte poveşti locale.
Mai mult zvonuri.
- Zvonuri? - Pam.
Şi femeia aia?
Sarah Wayne? Şi fiica ei?
Dumnezeule, Pam, termină cu bârfele.
Vă mai servesc cu ceva?
Nu, asta-i tot.
Iar majoritatea furnicilor din aceste ferme sunt furnici de recoltă,
dar au şi o poreclă. Ştie cineva care e?
- Da. - Furnici cu barbă.
Furnici cu barbă. Aşa e. Ştie cineva de ce?
Pentru că au o barbă micuţă.
Aşa e. Au o barbă micuţă.
E greu să o observaţi.
Aici înăuntru mai avem şi o regină.
O regină îşi petrece timpul săpând toate tunelele astea,
pentru a găsi un loc călduros în care să-şi depună ouăle.
Iar după ce face asta, rămâne acolo.
Marmalade!
Pisi!
Dumnezeule.
Am învăţat despre tot felul de furnici.
Da?
Sunt furnici de război, care nu stau niciodată în acelaşi loc.
- Da? - Şi sunt unele furnici
care stau pentru totdeauna în colonie, şi trimit o iscoadă să caute mâncare.
E o singură fată furnică în toată familia. Ea e regina furnicilor.
- Adultul. - Ea le conduce pe toate.
Altceva ce ai mai făcut?
După ce am primit toţi fermele de furnici,
eu, Steven şi George am jucat ping pong câteva ore, la prânz.
Domnişoara Parker e foarte drăguţă.
Şi tu? Ce ai...
Ce ai făcut?
Ce are?
Nu ştiu.
Te pui pe plâns?
Doamne.
Fir-ar al naiba.
Louisa?
Sam?
Tată?
Ai văzut-o pe Louisa?
Ai găsit-o pe Marmalade?
N-am găsit-o.
N-am găsit-o încă, scumpule.
Te-ai jucat cumva afară?
Mai stai puţin şi te culci, da?
Bine.
Louisa?
Louisa, e totul în regulă?
Louisa!
Da?
Ai fost cumva...
Ai fost afară?
Sunt în cadă.
Eşti bine?
Da.
Bine.
Data viitoare, să te întorci acasă înainte să se întunece.
Louisa, m-ai...
Vin.
Vino încoace, scumpo.
Tată?
Trebuie să plecăm la şcoală.
Bine.
Louisa.
La naiba.
Ce s-a întâmplat?
Iartă-mă.
Scumpo, o să întârziaţi.
Sunt gata.
Sam, unde e ghiozdanul tău?
- În camera mea. - Du-te şi ia-l.
Când...
Când ai...
Ţi-e foame?
Nu.
Cum ai dormit azi-noapte?
Bine.
Nu-ţi aminteşti că ai umblat prin somn?
Te-am băgat eu înapoi în pat.
Ai luat-o şi pe Molly?
Poftim?
Păpuşa mea. Molly.
M-am trezit în dimineaţa asta, şi n-am mai găsit-o.
N-am luat-o pe Molly, dar...
... am găsit asta.
- Ce-i asta? - Nu ştiu. Spune-mi tu.
Tu ai făcut-o?
Nu ştiu ce e.
O ţineai în mână azi-noapte.
Sunt gata.
Să mergem, Sam.
Haide, tată.
Iar notele lui sunt mult mai bune. Se vede că a făcut progrese.
Îmi dau seama că aţi lucrat cu el la lectură şi...
Bună dimineaţa.
Louisa!
Bună.
Te ascunzi de mine?
Ţi-e frică, nu-i aşa?
Ce-i cu tine?
Eşti surdă?
Spune ceva.
Bună.
Unde e Louisa?
E în cabinetul medical.
A mai căzut o fată. Şi-a rupt mâna.
Bună.
Cum te simţi?
- Nu mă simt bine. - Nu?
După ce te-am sunat, a mai vărsat de câteva ori.
Mă doare stomacul.
Hai să mergem acasă.
Poţi să mergi, sau te iau în braţe?
- Ia-mă în braţe. - Bine.
Îmi pare rău, tată.
E în regulă, scumpo. O să-ţi revii în curând.
E o vârstă dură pentru fete.
Hormonii, pubertatea, băieţii...
- Poate fi dură şi pentru taţi. - Da, aşa e.
Ea e...
Pentru amândoi a fost o perioadă mai dură.
Eu şi soţia mea am divorţat de curând,
iar acum cu mutarea asta...
e greu pentru ei să se adapteze.
S-ar putea să te surprindă.
Uneori copiii se adaptează schimbărilor mai bine decât adulţii.
Da.
Eu am experienţă cu copii adoptaţi,
- iar ei în niciun caz... - Poftim?
Adoptaţi?
Louisa mi-a spus că e...
- Louisa ţi-a spus că e adoptată? - Da.
Iar după părul ei brunet, faţă de al tău sau al lui Sam...
- Seamănă cu mama ei. - Da...
Îmi pare rău.
Ţine.
E numărul meu de acasă, dacă vrei să vorbeşti cu cineva.
Mulţumesc. Ar trebui să plec.
La revedere.
Ţi-am spus să te întorci acasă înainte să se întunece, scumpo.
Louisa.
Trebuie să vorbim.
E în regulă. Te înţeleg, bine?
Nu mai eşti un copil. Începi să te schimbi.
Ştiu asta, bine?
Ştiu că am multe de învăţat despre cum e să fii părinte,
dar îţi promit că o să fac tot ce pot.
Dacă nu te obişnuieşti aici şi urăşti locul ăsta...
Nu-l urăsc, tată.
Nu?
Nu.
Scumpo, ce sunt astea? De unde le ai?
Nu mă atinge.
Voiam doar...
De ce trebuie să strici întotdeauna totul?
- Scumpo, eu doar... - Lasă-mă în pace.
Voiam să văd doar dacă eşti bine.
Eram la San Francisco într-un turneu de carte,
iar după o săptămână, când m-am întors în Charleston,
ea angajase deja un avocat şi înaintase dosarul.
Da...
Deci a fost mai mult decât brusc.
Da.
Şi...
Cum de ţi-a lăsat copiii?
Ăsta e lucrul pe care nu-l înţeleg nici eu.
Soţia mea...
Fosta mea soţie, Isabel, voia să aibă o familie.
Ea a vrut să ne mutăm în Charleston, să fim aproape de părinţii ei,
iar apoi, din senin...
... n-a vrut să mai aibă nicio legătură cu noi.
Iar acum, eu sunt aici,
şi ştiu că ăsta e cel mai important lucru pe care l-am făcut vreodată.
Ştiu asta...
... şi mă sperie...
mai mult decât orice.
John, nu o să-i dezamăgeşti.
Faci o treabă minunată.
Da, fac o treabă minunată...
Nici nu mai ştiu cine e Louisa.
Într-o clipă e micuţa mea fetiţă,
iar în următoarea, îmi spune să mă duc dracului.
- Vrei să ştii ce cred eu? - Da.
Cred că eşti mult mai puternic decât ai tu impresia.
Mulţumesc.
Louisa?
Louisa, tu eşti?
Scumpo?
Louisa.
- Tată. - Du-te în casă.
Ce s-a întâmplat? Tată? E totul în regulă?
- Intră în casă. - Tată.
- Ai fost afară? - Nu.
Nu vreau să te mai joci pe câmp.
Nu vreau să te mai joci pe movila aia.
Mă iei de lângă toţi prietenii mei,
- iar acum nu pot nici să ies din casă? - Louisa...
Nu mă interesează.
Mama îşi abandonează fiica.
Ce e?
Îmi mor furnicile.
Cred că e prea cald.
Sau poate e prea frig.
Eu le-am omorât?
Furnicile nu trăiesc atât de mult, scumpule,
şi ţii minte când ai spus că e doar o fată furnică?
Regina?
Crezi că a murit?
Nu pot să trăiască fără ea.
De obicei, înainte să moară o regină, se naşte alta...
Asta e...
Încă se mai mişcă câteva.
Trebuie să aşteptăm şi o să vedem.
Ce se întâmplă dacă regina moare înaintea lor?
Scumpule, nu cred că se va întâmpla asta.
Dar dacă se întâmplă?
Sam, trebuie să vorbesc cu cineva, bine?
Nu vrei să te uiţi la desene?
E posibil să fi aruncat un copil cu o piatră?
Nu.
Atunci, nu-mi dau seama.
În zonă nu e niciun animal mai mare decât un porc.
Foştii proprietari n-am menţionat nimic.
Ei n-au întrebat decât de movila indienilor.
Asta e?
Nu ştiu.
Probabil.
Ăsta era singurul lucru despre care voiai să discutăm?
Nu, voiam să discutăm despre vânzarea casei
şi despre femeia care a dispărut... Sarah Wayne.
- Poftim? - Sarah Wayne.
A locuit aici, cu fiica ei. Am citit despre asta.
- Da... - Da.
- În legătură cu asta... - Când am cumpărat casa,
mi-ai spus că proprietarul e un anume Roger Wayne.
Da. El era proprietarul, John.
- El a girat împrumutul femeii. - Da.
Iar când ea a dispărut, el a devenit proprietar.
Nu mi-ai spus nimic despre asta.
Nu s-a comis nicio infracţiune.
Bine? S-a presupus că Sarah n-a putut să mai plătească ratele,
aşa că a şters-o.
Dar şi-a lăsat aici fiica în vârstă de 16 ani, Stew.
Nu crezi că asta era o informaţie importantă?
- Ce naiba! - Asta dacă nu una ciudată?
John, lumea e plină de părinţi rataţi.
O să-ţi placă asta.
Ce-ai găsit?
Trebuie să vezi singur.
Ce-i acolo, Lou?
După ce Sarah a dispărut,
Roger a luat-o pe Emily, nepoata lui.
Unde?
Nu ştiu... Într-un orăşel de lângă Charleston.
Lângă Charleston. Da.
Altceva?
A fost un incendiu,
iar fata a murit.
A fost un incendiu, iar fata a murit,
şi tu nu mi-ai spus nimic despre asta.
Asta nu te priveşte cu nimic, John.
O să-mi dai adresa casei care a ars, Stewart,
iar apoi eu o să-l găsesc pe Roger Wayne.
Trebuie să ştiu dacă familia mea e în siguranţă.
Louisa?
Lou?
Şapte copci, Lou.
Şapte copci. Unde ţi-a fost capul?
Nici măcar nu l-am speriat. S-a aruncat de pe scară.
Tu eşti sora lui mai mare. Ar trebui să ai grijă de el.
Îmi pare rău.
Mi-a spus că iar te-ai dus la movilă.
- E adevărat? - Da.
Da? Şi eu ce ţi-am spus?
Nu mă laşi să fac nimic.
Stai aici şi aşteaptă-mă.
Ai înţeles?
Plecăm repede acasă.
- Bună. - Bună ziua.
- Vă mulţumesc că aţi venit. - Pentru nimic.
Cassandra Parker v-a recomandat.
Frumos din partea ei.
Vă rog, intraţi.
- El e Sam. - Bună, Sam.
Bună.
Fiica mea Louisa e sus.
O să fiu plecat patru sau cinci ore, bine?
Bine.
Dacă cumva o să întârzii, vă sun.
- În regulă. - Bine?
Te descurci? Da?
Eşti băiat mare?
Bine.
Încă ceva...
Louisa e pedepsită.
Îi place să se joace în spatele casei,
dar acum nu mai are voie.
O să mă asigur de asta.
Să fii cuminte.
Biroul profesorului Evan White.
Da, sunt John.
Bună ziua, domnule James. Doar ce v-am primit email-ul.
Ascultaţi...
- E foarte interesant. - Da.
Profesorul se uită peste fotografiile dumneavoastră.
Eu chiar trebuie...
- Evan, e scriitorul. - Poftim?
Cel cu movila.
- Evan. - Bine, o să...
Evan!
Sam.
Ce?
Hai să te joci cu mine.
Unde?
La movilă.
Nu avem voie, Lou.
- Ieşi afară! - Bine.
- E casa mea! Ieşi afară! - Bine.
- Nu eşti primit aici. - Stai.
- Ieşi afară! - Roger Wayne?
Îmi pare rău...
Tu eşti Roger Wayne?
Ce-ai spus?
Voiam să scap de casa aia.
Ai fost vreodată acolo?
O singură dată. Nu auzisem nimic de Sarah de peste trei săptămâni.
Eram îngrijorat, şi m-am dus acolo.
Ea dispăruse.
Iar Emily...
Am auzit de nepoata ta.
Locuieşti acolo?
Da.
Ai copii?
Da. Un băiat şi o fată.
Ea s-a schimbat?
Poftim?
Fiica ta s-a schimbat?
Emily se schimbase.
Ce vrei să spui?
Când m-am dus acolo, am găsit-o închisă în dormitor.
Uşa era încuiată din exterior. Sarah o închisese acolo.
Despre ce vorbeşti?
Am dus-o pe Emily înapoi în oraş, dar era bolnavă.
Ceva înăuntrul ei se schimbase.
Într-o noapte m-am trezit, era potop afară...
M-am dus să văd ce face.
Nu era în patul ei.
Am găsit-o în spatele casei, plină de noroi,
săpând în pământ cu mâinile.
Nu era conştientă, dar nici adormită nu era.
Nici măcar nu-şi dădea seama,
şi i-am mulţumit lui Dumnezeu pentru asta.
Când am adus-o înapoi în casă...
... am dat foc.
Poftim?
Nu mai era nepoata mea.
Am fost nevoit s-o fac. Şi tu vei fi nevoit.
Stai puţin. Tu ai dat foc la casă?
Sarah n-a putut să facă ce trebuia.
De asta o închisese pe Emily în dormitor.
Un tată ar face orice pentru fiica lui, chiar şi cel mai oribil lucru.
Chiar şi cel mai oribil lucru!
N-a ajutat cu nimic s-o iau de acolo!
N-ai cum s-o opreşti!
Noapte bună, Sam. Vise plăcute.
Noapte bună, doamnă Amworth.
Louisa, m-ai speriat.
Ai fost afară?
Trebuie să faci o baie înainte de culcare, aşa că du-te să te speli.
Uită-te la tine. Ai...
La naiba!
Sam? Louisa?
Deschide uşa, te rog.
Deschide uşa!
Sam!
Deschide uşa.
Louisa?
Louisa, deschide uşa. Pentru Dumnezeu, deschide uşa!
Iisuse Hristoase!
Louisa!
Louisa! Louisa!
Ajută-mă!
Doamnă Amworth?
Louisa.
Sam?
Sam, eşti aici?
Sam?
Sam!
Sam. Eşti teafăr?
Sam, eşti teafăr?
Ce s-a întâmplat?
Ce e?
Am auzit ţipete.
Louisa.
Louisa, trezeşte-te.
- Tată. - Unde e doamna Amworth?
- Ce? - Doamna Amworth, dădaca.
Unde e?
Nu ştiu.
Aşa că m-am dus să mă culc.
M-am trezit când a intrat tata în cameră.
N-ai auzit pe nimeni ţipând?
Sam, ai spus că ai auzit ţipete, nu?
Am auzit-o.
Era înfricoşător.
Bine.
Domnişoară Parker.
Poate nici nu e departe de stradă.
Da.
Şi, ce se întâmplă acum?
O să mă duc la Evelyn.
Să sperăm că a plecat şi s-a dus acasă.
Nu i-ar sta în fire să facă asta.
O să mă sunaţi când aflaţi ceva, nu?
Da. De fapt, domnule James, să nu plecaţi prea departe.
Noapte bună.
Vrei să rămân?
Mai bine nu.
Te sun mâine.
Bine.
Prietena ta nu rămâne la noi?
Nu.
Nu vrei să rămână?
Cassandra pleacă acasă. E vremea să vă culcaţi.
De ce, pentru că aşa spui tu?
Da, Louisa. Pentru că aşa spun eu.
Eu sunt tatăl. Tu eşti fiica.
Tu nu ştii cum să fii un tată...
Tată.
Mi-e frig.
E în regulă.
Totul o să fie bine.
O să mă părăseşti?
Nu.
N-o să te părăsesc.
Mama m-a părăsit. De ce a plecat?
O să pleci şi tu, nu-i aşa?
Louisa.
N-o să te părăsesc niciodată.
Încearcă să te odihneşti, bine?
Tată.
Pot să dorm cu tine în noaptea asta?
Tată!
Eu sunt noua ta fiică.
Luaţi-vă ghiozdanele.
O să fiu aici când ieşiţi, bine?
Bine, tată. Pa.
Ai aflat ceva de la poliţie?
- Da. - Şi?
Încă n-au găsit-o.
O să apară ea, Cassandra. Trebuie.
Poţi să...
Poţi s-o supraveghezi pe Louisa pentru mine?
Bineînţeles.
Bine. Mulţumesc.
Nu...
- Rick? - Da.
Dobor movila azi.
Lucrurile astea sunt înşelătoare.
Poate că sunt. Nu mă interesează.
Rădăcinile pot fi foarte lungi.
- Da... - Trebuie să sapi foarte adânc.
- Nu... - Aduc buldozerul.
- Ascultă-mă. - Nitratul de amoniu...
- Rick, ascultă-mă. - Da.
Adu buldozerul aici cât de repede poţi, bine?
- Da, domnule James. - Mulţumesc.
- Da? - Domnule James,
sunt Evan White de la Universitatea Charleston.
Bună ziua, profesore.
M-a uitat peste pozele trimise.
- Sunt foarte curios. - De fapt...
Credeţi că e posibil să vin astăzi la dvs. şi să arunc o privire?
Vă apreciez interesul,
dar a intervenit o mică schimbare de planuri.
O să dobor movila astăzi.
Aţi putea măcar să aşteptaţi până ajung acolo?
Nu pot să mai discut despre asta. Trebuie s-o fac neapărat astăzi.
- Vă rog... - Mulţumesc.
Domnule James, vă rog...
O aruncăm în aer.
Nu te opri.
Bună ziua.
Profesorul Evan White. Am vorbit la telefon.
Aşa e.
Uite-o.
Alexis Danella.
- Sunt asistenta domnului profesor. - Bună.
Domnule James, o excavaţie nu durează mult,
iar ritualul de îngropare în movile...
trebuie studiat, e important.
Nu, vreau să termin astăzi.
Ce păcat.
Domnule James, acest ritual
leagă multe civilizaţii de pe toată întinderea globului.
Îmi pare rău.
Trebuie să fie studiat.
De ce îşi îngropau morţii aşa?
În general, nu făceau asta.
Îngroparea în movilă era doar pentru cei mai veneraţi,
pentru că, cel puţin în unele cazuri, chiar movilele erau venerate.
Am găsit câteva dovezi într-o peşteră din Mississippi.
Există desene care înfăţişează o mitologie
a zeităţilor care există înăuntrul aceste movile.
Înăuntrul?
Îi numeau locuitorii movilelor.
Movilele erau elemente puternice,
şi se credea că erau locuite de nişte divinităţi pe moarte,
slăbite de-a lungul miilor de ani
în care oamenii au năvălit pe teritoriul lor.
Rick, continuă.
Am găsit chiar şi descrieri a unui ritual,
un schimb de daruri între aceste divinităţi,
şi copiii unor triburi indigene.
Păpuşi?
Păpuşi de paie?
Aşa e.
De unde ştiaţi asta? Eu n-am...
Rick, aşteaptă.
Ce voiau?
Ceea ce vrea orice specie... Să supravieţuiască.
Aflaţi în pragul dispariţiei, chiar şi zeităţile au început să se roage.
Să se roage pentru ce?
Pentru o salvatoare. O aleasă.
Iar ea avea să vină din cele mai puţin probabile locuri.
Va fi un om...
O fată...
Iar atunci va începe ritualul de împerechere.
Mitul spune că aceste divinităţi erau o specie de bărbaţi.
Aveau nevoie de o mamă, o regină, care să dea naştere urmaşilor.
Iar apoi va începe o nouă eră.
Domnule James...
Fă-o acum!
Domnule James, vă rog.
Am pus poliţişti să caute pete de sânge în interiorul casei.
În casa mea?
N-am făcut eu asta.
Bine.
Mi-ar plăcea să cred asta,
dar o s-o facem ca la carte.
Trebuie să fiţi ajutător şi răbdător.
Înţelegeţi?
Pot să-mi sun copiii la şcoală?
Am sunat-o pe Cassandra Parker.
Vă duce ea copiii acasă, şi o să rămână cu ei.
Le-am promis copiilor că îi iau eu.
Înţeleg asta.
Dar trebuie să rămâneţi aici o vreme, în regulă?
Dacă se verifică povestea dvs, o să-i vedeţi în curând.
Vă dau cuvântul meu.
Mi-au murit furnicile.
Ce vrei să spui, Sam?
Mi-au murit furnicile.
Acelea sunt ouă.
Tata avea dreptate.
E o regină nouă.
Priveşte cum o înconjoară celelalte furnici,
cum o păzesc, până când totul va fi gata.
Ce s-a întâmplat, Sam? Te simţi bine?
Cred că se va petrece ceva rău.
N-o să se întâmple nimic rău.
Louisa are ceva.
Alo?
- Alo, Ed? - Nu, sunt John.
Sunt Skinner de la laborator, îl caut pe ofiţerul Lowry.
Sunt cu ofiţerul Lowry. Stai să te pun pe speaker.
Salut, Ed. Am făcut autopsia preliminară a cadavrului,
şi se pare că a fost mâncată de vie.
- Ce putea să facă asta? - Ed, nu suntem siguri.
Urmele de muşcături nu se potrivesc cu ale niciunui animal,
iar noi n-am mai văzut aşa ceva până acum.
La naiba!
Ce mama...
Ed, eşti acolo?
Te sunăm noi înapoi.
- Ed? - Doamne, cred că am lovit pe cineva.
Unde te duci? Nu. Stai în maşină.
Ce s-a întâmplat cu proiectorul?
Haide.
Dumnezeule!
Cassandra!
Sam!
Louisa!
Doamne...
Cassandra.
Louisa. Ce s-a întâmplat?
Tată!
Sam?
Tată!
E în regulă, Sam. Plecăm acasă.
Nu ne lasă.
Plecăm, Louisa.
Nu.
Nu plecăm.
Louisa, ascultă-mă. Te rog, scumpo...
Louisa, vino...
Să nu te mişti.
Mă duc acolo cu ei.
Dacă te duci undeva, nu pot să te urmez.
O să mă urmezi.
Taci din gură!
Taci.
Te rog.
Louisa!
Tată!
Nu te mişca, Sam.
Tată!
Nu, tată!
Tată!
Te rog. Nu!
Tată...
Tată.
Nu! Te rog, tată!
Nu!
Sam, trebuie să aştepţi aici, bine?
Stai aici până vine poliţia.
Ţine.
Unde te duci?
Spune-le poliţiştilor s-o sune pe mama, bine?
Tată.
Te iubesc, Sam. Bine?
Vrei maimuţica?
O să fie în siguranţă cu tine, bine?
Fii un băiat mare.
Haide.
Louisa?
Louisa.
Tată?
Louisa.
- Pot să vin acasă? - Da, te duc eu.
Te duc departe de aici.
Aproape că am ajuns acasă, dar trebuie să te aduni.
Trebuie să tragi tare.
Grăbeşte-te.
Louisa.
Tată.
Nu mă părăsi, tată.
Traducerea şi adaptarea: BRiLi
Sincronizare: Capricorn1
Tată?
OpenSubtitles.org AP stops working soon, but not for VIP members -> osdb.link/vip