"Cât de mult se înşeală cei care cred că dacă au fost în Virginia
o înţeleg sau ştiu ceea ce este ea." . -- Căpitan John Smith
Vino, spirite !
Ajută-ne să cântăm povestea pământului nostru.
Tu eşti mama noastră.
Noi, lanul tău de porumb.
Ne ridicăm din sufletul tău.
LUMEA NOUĂ
Dragă mamă,
prezenţa ta înfrumuseţează locurile.
Ai ajuns până la capătul lumii.
Cum te pot căuta ?
Arată-mi chipul tău,
tu, mare râu
care nu seci niciodată.
Un nou început
- Daţi-i drumul ! - Ne-aţi spus să-l spânzurăm.
Nu uita, Smith, ai ajuns aici în lanţuri.
E un nor deasupra ta care se va întuneca mult
dacă aflu că ai mai instigat oamenii la revoltă.
S-a înţeles ?
Căpitane Newport, am găsit stridii.
Sunt o grămadă şi sunt mari cât bolovanii.
Şi sunt peşti peste tot. Se loveau de picioarele noastre.
O să trăim regeşte.
După atâtea luni pe mare, n-am chef să merg mai departe.
Locul ăsta e foarte bun.
Apa e adâncă la mal. Vedem până departe pe râu.
Duşmanii noştri nu ne vor putea lua prin surprindere.
Aduceţi ancorele şi pânzele pe mal.
în caz că unora li se face dor de casă şi vor să plece.
Trebuie să aibă grijă, să nu-i jignească pe băştinaşi.
Dacă rămânem fără mâncare, vom fi obligaţi să facem troc cu ei.
După ce ne vom stabili aici, am putea merge în amonte,
să căutăm un drum spre cealaltă mare.
Soră !
Sălbaticii ne vizitează deseori, fără să fie violenţi.
Sunt timizi, ca o turmă de căprioare curioase.
La noapte dormim pe vase, cu armurile pe noi.
Dimineaţă, tăiem copacii pe o rază de un kilometru
şi folosim trunchiurile drepte
pentru a ridica un turn de observaţie şi un fort.
După aceea, punem grâu şi orz,
construim case şi strângem lemn de foc.
Leneşii vor fi biciuiţi acolo unde vor fi prinşi.
- Domnule ! - Da, Emery ?
Când o să putem să explorăm împrejurimile ?
Nu suntem aici pentru a jefui.
Am venit să înfiinţăm o colonie.
Câte tărâmuri am străbătut ?
Aurul n-o să te ajute cu nimic.
Nu peste şase luni, când o să înceapă să ningă.
Câte mări ?
Ce lovituri, ce pericole !
Norocul mi-a fost mereu tovarăş.
Au dispărut cinci butoiaşe de când am ancorat. Cineva fură.
În ăsta a intrat apa. Ăsta s-a umplut de viermi.
- Înfierează-l ! - Şi aici !
Taie-i urechile !
I-am prins pe ăştia doi vorbind cu oamenii, domnule.
Ne spionau !
Am pierdut sprijinul băştinaşilor.
Dacă n-am fi văzut pământ în acea zi, m-aş fi întors.
Am terminat majoritatea proviziilor.
Cei mai buni oameni ai noştri au făcut febră.
Restul sunt gata să se revolte.
E ca şi cum am fi eşuat aici.
Băştinaşii mi-au spus că e un oraş pe râu,
unde locuieşte un rege măreţ.
Propun să trimitem un emisar la acest rege,
poate îl convingem să facă troc cu noi.
Între timp, eu mă întorc în Anglia, după provizii.
O să mă întorc la primăvară.
Ratcliffe va rămâne comandant.
În ceea ce-l priveşte pe cel care va vorbi cu regele sălbaticilor,
nu trebuie să vă spun că va fi o misiune periculoasă.
Căpitanul Smith e singurul militar profesionist dintre noi.
- Smith ? Ce calităţi are ? - Cele care-ţi lipsesc ţie.
Vreau să ştii foarte clar un singur lucru.
Acela de a preveni acest prieten al călăului
să facă alianţă cu băştinaşii şi să se întoarcă împotriva noastră.
Doar bătut poate că aş accepta
le-aş arăta cum să lupte, strategii englezeşti,
să o poată face cu curaj.
Dreptul său la gradul de căpitan este fără dubii cel mai bun.
Fiul unui fermier
nu poate avea simţul proprietăţii cuvenite.
Probabil vrei să pleci, Wingfield.
Smith, ai ocazia să-ţi recapeţi reputaţia.
Cred că o să accepţi şansa.
Cine eşti tu, cea pe care o aud încetişor ?
Care mă împinge mai departe ?
Ai stofă de lider, Smith. Pot avea încredere în tine ?
Ce voce îmi vorbeşte din interior,
şi mă ghidează spre ce e mai bun ?
Unde ?
Întotdeauna steaua m-a ghidat.
Conducând.
Trăgându-mă.
Spre tărâmul ireal.
Acolo viaţa începe.
O lume egală cu speranţele noastre.
Un pământ unde cineva ar putea avea sufletul curat.
Totul să devină adevărat.
O vom lua de la capăt.
Va fi un nou început.
Aici, binecuvântările pământului ne înconjoară.
Nimeni nu va fi sărac.
E destul pământ pentru toţi.
Nu costă nimic, trebuie doar să-l munceşti.
Vom ridica o adevărată comunitate.
Munca grea şi independenţa vor fi virtuţile noastre.
Nu vom avea moşieri care să ne ruineze cu chiriile mari
sau care să ne fure roadele muncii.
Niciun om nu va fi mai presus. Toţi vom trăi după aceleaşi legi.
Căpitane, de aici încolo nu mai este trecut nimic pe hartă.
Continuaţi.
Nimeni nu se va mai înfrupta din munca prietenului său.
Nimeni nu va mai fura ce a pus deoparte cel vrednic.
Oamenii nu vor mai fi sclavii altora.
Să ne întoarcem, domnule, să venim cu mai mulţi oameni.
Ne-am rătăcit.
- Fug băştinaşii ! - Lăsaţi-i să plece.
Suntem la reflux, căpitane.
Barca se târăşte prin noroi.
Pregătiţi-vă flintele ! Trageţi, dacă vedeţi ceva.
Străinul
Soarele.
Şi luna de asemenea.
Îţi arată cum soarele urmează nopţii mereu.
Cerul ? Nu.
Din Anglia, un tărâm din est.
Să plec ?
Nu va pleca nimeni până la primăvară.
Vapoarele nu se vor fi întors până atunci.
Avem...
articole care te-ar interesa.
Praf de puşcă.
În acel moment trebuia să mor, dar ea s-a aruncat peste mine.
Cruţă-i viaţa !
Trebuie să-i alungăm cât sunt puţini.
Dacă nu ne fac niciun rău, de ce ne-ar deranja ?
Nu vor decât o bucată de mlaştină.
Deocamdată. Dar ce vor lua mai târziu ?
El poate să-i spună despre tărâmul lui de dincolo de valuri.
Dacă nu pleacă, o să-i alungăm spre mare.
Cer.
Soare.
Apă.
Vânt.
Ochi.
Buze.
Ureche.
Toţi copiii regelui erau frumoşi.
Dar ea, cea mai tânără, era atât de minunată,
încât însuşi soarele, deşi o vedea des,
era surprins de fiecare dată când îi ieşea în cale.
Tatăl său avea o duzină de soţii.
O sută de copii.
Dar ea era preferata lui.
Le era superioară celorlalţi nu doar prin trăsături şi proporţii,
ci şi prin inteligenţă şi spirit.
Toţi o iubeau.
Luna.
Sunt buni. Iubitori.
Credincioşi.
Nu cunosc înşelătoria şi viclenia.
Nu au cuvinte pentru minciună,
amăgire, lăcomie, invidie, bârfă, iertare.
Nu cunosc gelozia, nu au simţul proprietăţii.
Ceea ce credeam că e un vis s-a adeverit.
Promite-mi că poporul tău va fi mai presus de oricine.
- Mă cunosc bine. - Mai presus de inima ta.
El nu e de-ai noştri.
Nu sunt păzit.
Ei cred în mine ca într-un frate.
Căldură.
Căldură. Căldură.
Eu, care am fost un pirat care am trăit numai din furat.
Sunt un om liber acum.
Tot ce au ei îmi dau mie.
Nu ştiu.
Am salvat un copil de la înec.
Niciodată nu am crezut
că am puterea de a dărui viaţă şi sănătate celorlalţi.
Anarhic.
Am fost un om mort.
Acum trăiesc.
Tu, lumina mea.
America mea.
Iubire.
S-o respingem când ne vizitează ?
Să nu acceptăm ce ni se oferă ?
Nu există decât asta.
Restul e ireal.
Mamă !
Unde locuieşti ?
În ceruri ?
Printre nori ?
Pe mare ?
Arată-mi chipul tău !
Dă-mi un semn.
Ne ridicăm.
Mi-e frică de mine însămi.
Îmi pare un zeu.
Ce altceva mai contează în viaţă, decât apropierea ta ?
Ei bănuiesc ?
Să-ţi fiu oferită.
Şi tu, mie.
O să-ţi fiu credincioasă.
Fidelă.
Nu mai suntem doi oameni.
Suntem unul.
Unul.
Sunt.
Regele m-a declarat liber.
Mă trimitea înapoi
cu condiţia ca la primăvară să ne întoarcem de unde am venit.
Căpeteniile îl sfătuiseră să mă omoare.
Aflasem ce arme folosesc, care le sunt punctele tari.
Dar fiica lui l-a asigurat că sunt un om bun.
Ar trebui să le spun oamenilor că, deşi băştinaşii sunt paşnici,
sunt puternici şi nu vor renunţa la pământurile lor.
Dincolo de munţi nu exista nicio mare.
Doar întinderi imense şi pajişti.
Un pământ fără sfârşit.
Căpitane Smith, te-ai întors !
Sălbaticii vor trebui să se oprească aici, căpitane.
- Unde aţi fost ? - Parcă am vedea o fantomă.
Arătaţi de parcă aţi fi revenit din morţi.
- Unde e căpitanul Ratcliffe ? - Nu ştim nimic.
- Se spune că a plecat în Anglia. - Nu trebuia să avem încredere în el.
- Aţi adus mâncare ? - Da.
Cineva tocmai a murit. A căzut peste bord.
Patru luni de furturi.
Sus !
Jocuri de noroc... Se joacă în timp casele se dărâmă.
- Uitaţi-vă la biserică ! - Multe boli vin din mlaştină.
- Cine are grijă de voi ? - Nimeni.
Asta e tot. Moarte, boli...
- Am văzut un cadavru în noroi. - Minţi !
Patru oameni au murit astă-noapte şi i-au mâncat !
Hoţi, şacali ! Biciuiţi-i !
Arăţi binişor, Smith. Te-ai distrat ?
Cred că te-ai distrat bine de tot.
Ai fost trimis să ne ajuţi, nu să-ţi faci de cap.
Am suferit.
Ignor poveştile pe care le-am auzit.
Lasă discursurile ! Lucrurile s-au schimbat.
Nu tolerăm impertinenţa. Impertinenţa duce la haos.
Eu port medalia acum. Eu sunt preşedintele.
Ţi-a fost retras rangul de căpitan.
Tu ai dreptul să mă judeci pe mine ?
Nu asta e problema noastră în momentul ăsta.
Păcat că n-ai fost la proces, să te aperi.
Bănuiesc că erai prea speriat, prea vinovat ca să te întorci.
Proces ?
Da. Ai fost condamnat conform unui capitol din Leviticul
şi judecat pe perioada dezertării tale.
Legea se aplică rapid aici.
A ţinut pentru el toată mâncarea bună.
Nouă ne-a dat porumb putrezit.
Nu ai ochi şi urechi, îl asculţi doar pe Smith.
Are grijă doar de gura lui.
Am împărţit tot. N-am ţinut nimic pentru mine. Nimic !
Nici măcar nu-l cheamă Wingfield, ci Woodson.
Woodson e numele lui.
A plecat din Anglia când se afla în dizgraţie.
Arestaţi-i !
Cine va împiedica pedepsirea acestor tâlhari
va avea parte de un tratament aspru.
Dă-mi-l !
N-are sens să aşteptăm procesul. E vorba de revoltă.
Te ucid în numele regelui !
E mort.
Aşa îi trebuie.
Pot să confirm spusele domnului Argall.
În Anglia, mi-ar fi ruşine dacă slujitorul meu ar umbla cu asemenea oameni.
Tu erai slujitor, nu aveai aşa ceva.
Am mâncat un singur pui, când eram bolnav. Small a mâncat şase.
Căpitanul Smith ar trebui să ne conducă.
Preşedintele Finele anului 1608
Spune-i !
Ce să-i spun ?
"Te iubesc.
Dar nu te pot iubi."
A fost un vis.
Acum sunt treaz.
Ce vrei de la el ?
- Ce ar trebui sa facem cu el ? - Nimic.
E nebun.
Inofensiv.
Este al tău.
Ştii...
Retragerea ! Marş !
- Marş ! - Sfântul Gheorghe ! Sfântul Gheorghe !
- Marş ! - Sfântul Gheorghe !
Am lăsat-o să mă iubească.
Am făcut-o să mă iubească.
De ce v-aţi certat ?
A spus că azi e 15 octombrie. Eu am spus că e 17.
Trebuie.
Vă certaţi pe dată ?
Trăiesc chinurile iadului.
N-am spus să săpaţi un puţ nou, mai departe de mal ?
De ce n-aţi făcut asta ?
Opriţi-vă din ce faceţi şi apucaţi-vă de săpat puţul !
Cei care nu pot căra pământul în găleţi, să-l care cu mâna.
Cel care nu munceşte nu va mânca.
Cei oneşti şi harnici nu vor munci
pentru a-i întreţine pe cei leneşi.
Pentru ei, ţara asta e un chin, e moartea, e iadul.
Cât ei mor de foame, alţi sapă după aur.
Nu există discuţii sau speranţă. Asta e singura muncă.
Dacă e atât de mult aur, de ce băştinaşii nu au deloc ?
Urmăreşti un vis.
Vezi ce oameni ne-au trimis ? Nişte proşti !
Nu însămânţează porumb.
Preferă să mănânce peştele crud, decât să facă doi paşi după lemne.
Apa e rea.
Sturionii au plecat.
Oamenii aiurează.
O să pună viţă-de-vie şi o să bea vin !
lubiţi binele, urâţi răul.
Astupaţi găurile...
Plecaţi cu zgomotele muzicii voastre,
ca să nu aud melodia...
Domnul a ordonat şi îi va strivi !
Casa mare va fi făcut bucăţi, iar casa mică, praf !
Cineva ar trebui să-l împuşte pe Small.
N-are nicio şansă şi o să ne îmbolnăvească pe toţi.
A folosit lingura lui Wortham. Acum, Wortham a murit. Prietenul meu.
Trebuie să aşteptăm să murim toţi ?
Domnule...
Ackley a murit.
Cineva i-a mâncat mâinile.
Cel puţin a murit bine îmbrăcat.
Ce liniştit pare !
Parcă stă să vorbească.
O să-mi fie dor de el. Cred că tuturor o să ne fie.
Mai suntem 38.
Să o iau înapoi pe râu.
Să o iubesc în sălbăticie.
Ce te mai ţine aici ?
Ce intenţii ai faţă de ea ?
Faţă de ei ?
Nu e nimic în râu. E pustiu.
Vrem să ne întoarcem în Anglia. Se poate, domnule ?
Unde e căpitanul NeWport ?
- Nu mai avem ce mânca. - Căpitanul se va întoarce în curând.
- Aduce mâncare ? - Ar face bine să aducă.
Dar când ne întoarcem în Anglia ?
- Mănâncă morţii ! - Credeţi în fantome, căpitane ?
Oamenilor nu le mai pasă de indieni.
Nu te mai risca.
Nu mai trebuie să faci nimic pentru noi.
De ce n-ai mai venit la mine ?
Ştiu, iubirea mea.
Nu avea încredere în mine !
Nu mă cunoşti.
Aminteşte-ţi !
- Mulţumesc. - Doamnă...
Eşti binecuvântată ! Domnul fie cu tine !
Cine eşti tu, omul pe care-l iubesc ?
Ei...
i-a atins părul.
- Unde pleci ? - Crabi într-o găleată...
Undeva unde nu ai curaj să vii.
... călărindu-se.
- N-ar trebui să iei mai mulţi oameni ? - Pot veni dacă vor.
O să văd dacă pot face negoţ cu un alt trib.
Vâsleşte. Vâsleşte.
Ai grijă, domnule.
Ce altceva e viaţa decât trăind aici ?
Fură-i iubirea.
S-a lungit liniştită
uitându-se către cer.
Nemişcată.
Speriat de ce îmi doresc mai mult,
am greşit.
Nu pot merge pe două drumuri deodată...
O s-o las liberă.
... călărind doi cai. Nu-l pot trăda pe Dumnezeu.
Crezând în el.
Atât timp cât o faci, poţi crede în viaţă.
Ea, nelegată.
Sursa tuturor relelor.
Scuză vulgaritatea.
Greşelile îndreptate par nobile.
E ceva ce ştiu când sunt cu tine şi uit când sunt plecat.
Spune-mi, iubirea mea, ai vrut să fiu iar cu tine ?
Adevărat.
Închide-ţi ochii.
Acest e omul pe care l-am iubit ?
Atât de mult.
O fantomă.
Vino.
Unde eşti, dragostea mea ?
Libertate.
De ce îmi este frică ?
Poate dragostea să mintă ?
Tu.
Nu putem merge in pădure.
Iţi pot arăta Anglia ?
Nu, e prea departe.
Daca pot fi cu tine...
e tot ce-mi trebuie.
Fortul ăsta nu e lumea mea.
Râul mă tot duce către ea.
Şi merge mai departe.
Tot mai adânc în sălbăticie.
S-o iau de la început.
Să schimb existenţa asta falsă pentru una adevărată.
Să uit numele de Smith.
Ce faci aici ?
Îmi cer scuze, domnule. Aţi fost plecat mai mult decât ne aşteptam.
Şi eu mi-am făcut griji.
Lucrurile merg rău ?
Fără oprelişti.
Condiţii propice
pentru libertate.
Îi pot conduce pe alt drum ?
Ce zici de pământ, căpitane ?
- Este la fel de bun am crezut ? - La fel ca şi ea...
- Nu chiar. - ... mereu singur.
De fapt, rareori am văzut un focar de infecţii.
Priviţi, totul e o mlaştină.
Lacuri şi băltoci ce nu lasă loc pământului.
Lasă mortul să fie îngropat.
Bănuiesc că-s mai multe mlaştini decât pământ fertil.
Sunt mult prea mulţi ţânţari
şi fiecare ţânţar e înfometat ca un preot.
Doar un sălbatic poate să locuiască în asemenea loc.
La vest de aici
sunt munţi, la sud, cu totul altceva.
- Putem vâsli. - Vino...
- Caută un drum către Indii. - ... dragostea mea.
Curge.
- Unde ? - Viaţă.
Eşti sigur ?
Eu în sufletul tau.
Viaţă.
Aşa să fie ?
Gura îmi este uscată.
Corpul îmi tremură.
Pielea îmi arde.
Am două minţi.
Ar trebui să-i spun Părintelui ?
Nu e decât asta.
Ce eram ?
Ce sunt acum ?
Oh, Mamă.
Ce am făcut ?
Dragostea e nelegată de limite.
Aceasta iubire e precum suferinţa.
Sunt,
trebuie să fiu,
a ta.
Tăietura secretă
Ei n-au de gând să plece.
Cine le-a dat seminţe ?
Pleacă !
Vino cu mine !
- Trebuie să-mi spui de ce. - Ei nu trebuie să afle.
Şi-a dat seama că vreţi să rămâneţi.
Vin încoace.
- Fă pace cu el. - N-o să accepte pacea.
De ce ar face-o ?
Vino !
Unde o să locuim ? În pădure ?
În vârful unui copac ? Într-o vizuină ?
Trebuie să vii cu mine la fort.
Ai tăi o să-şi dea seama în curând că ai venit aici.
Hai ! Mai repede, domnilor !
Domnul să-l ţină pe rege !
Ţineţi lăncile sus !
La atac !
În pas elveţian, domnilor ! Marş !
Sfântul George !
Pregătiţi-vă să vă opriţi. Staţi !
Muschetele în faţă !
Foc !
Companie, rămâneţi pe poziţie !
Sunteţi ca o turmă de căprioare. Cum să aveţi voi pământ ?
Pământul e al celor care îl pot face mai bun.
Al celor care ştiu să trăiască.
Nu scot niciun sunet, domnule. Dar n-aş putea...
Împuşcaţi-l !
Ce mai staţi ? Împuşcaţi-l !
Păgâni nenorociţi !
Nu, stai, te rog !
Progeniturile diavolului !
Copiii focului ! Draci din gura iadului !
Retragerea ! Înapoi !
Doamne, nu-ţi întoarce faţa de la noi !
Nu vrei moartea unui păcătos. M-am îndepărtat de tine.
Nu ţi-am ascultat glasul.
Să nu fim reduşi la neputinţă !
Se urcă pe zid !
Tu eşti lumina vieţii mele.
Bucuria.
Nu te pot pune mai presus de moarte.
Sunt prea bătrân să fac asta.
Tată, iartă-mă.
Te voi alunga
de aici.
Asta e ultima dată când vorbim.
Nu mai eşti copilul meu.
Apa e otrăvită.
Au pus un câine mort în fântână.
Nu pot pleca la pescuit sau vânătoare.
Cât mai putem sta aici ?
Foamea face lucruri înfricoşătoare unui om.
Urăsc inimile tale.
Nu sunt sigur ca trebuie să mă folosesc iar de această mână.
Valorez cât un mort neîngropat.
Ceva nu ne spui. Am dreptul să ştiu.
- De ce strigau ? - Obosit de dispreţul tău.
Ce le-ai făcut ?
"Nu ştim pe unde ai fost."
Ceva nu ne spui.
Ca o viespe într-o sticlă,
prinsă in capcană.
Să le dăm lumină...
Ne izbăveşte de cel rău.
... celor ce stau în întuneric.
Nu ne judeca după păcatele noastre.
Pentru oamenii mei
Am devenit, ca să zic aşa, un monstru.
Nu mă părăsi.
Fă-mi inima curată.
Spune-i !
Prinţesa e la Pastancy.
Au trimis-o la unchiul ei, Patowomeck.
Conducătorul diavolilor dezbrăcaţi din regiune şi o cunoştinţă a mea.
Am vorbit cu omul lui şi mi-a propus s-o vândă.
Spune că având-o aici, împăratul nu va îndrăzni să atace.
O iubeşte prea mult.
Sigur ea era ?
Am văzut-o cu ochii mei ! Am vorbit direct cu regele.
Ce ne cere în schimb tâlharul ăsta ?
Acum ajungeam şi la asta. Cel mai mult îi plac pieptenii.
Dar acum a pus ochii pe o oală.
Una de cupru, cum era cea în care mama fierbea tocana.
Nu ştiu ce vrea să facă cu ea.
Ei bine ?
Noi nu luăm ostatici. Regele James n-ar fi de acord.
- Preferaţi să fim ucişi ? - Ea a făcut destule pentru noi.
A riscat să ia o bătaie cruntă pentru a-mi salva viaţa.
Haide, Argall, ameninţă-mă !
Dacă nu ne-ar fi hrănit ea, aţi fi murit de foame.
Atunci am ştiut că voi trăi 1.000 de ani.
Ea a fost instrumentul împiedicării unui dezastru în colonia aceasta.
N-o să-i răsplătim bunătatea transformând-o în prizonier !
Ea şi cu oamenii ei sunt pe punctul de a ne omorî pe toţi.
O să mai fim o mână de oameni când se vor întoarce vapoarele, dacă o vor mai face.
Ne-ai spus că tatăl ei o preţuieşte mai mult ca pe oricine.
Sau purtarea ta are motive ascunse ?
Du-te la postul tău !
Pedeapsa pentru ignorarea ordinelor preşedintelui e spânzurătoarea.
Încalci legea. Asta e revoltă !
Eu încalc legile ?
Am fost informat că Smith vrea să se însoare cu târfa
şi să se numească rege al Virginiei.
Nu mai eşti comandant, Smitty.
Eu voi purta medalia de acum.
Ţi-ai neglijat îndatoririle faţă de rege.
l-ai trădat pe cetăţenii din Jamestown.
De aceea, te declar nedemn de a fi membru al coloniei.
Nu mai eşti comandant, Smitty.
Mare şi tare ! Domn şi conducător !
Nu ! Trebuie să fie ordine !
Nu-i putem lăsa pe toţi să-şi facă de cap,
pentru că atunci am avea haos. Ţipete !
Vino mai aproape.
Biciuiri !
Vino lângă mine.
Spui: "Prietene drag."
Atinge-mă.
"Mă rog zeilor pentru binele tău. O să mă rog toată viaţa !''
Niciun om n-o să-mi arate lipsă de consideraţie !
Vreau să-ţi fiu alături mereu.
Puneţi-l la muncă grea !
Trimiteţi-l în pădure, să aducă lemne pentru ziduri.
Spânzuraţi-l de picioare în fiecare noapte,
să poată reflecta la ticăloşeniile lui.
Pune-l jos !
Priveşte în spatele tău.
Întoarce-te. Acum tu eşti viitorul, câine !
Mamă, a trimis vasul după mine ?
Conştiinţa e o neplăcere.
O muscă. Lătratul unui câine.
Dacă nu crezi că ai aşa ceva, cum te-ar putea deranja ?
Mamă, tu eşti puterea mea !
Sau nu sunt în stare de nimic.
Aruncaţi funia !
Preşedintele. Da, am uitat să-ţi spun.
Căpitanul nu mai deţine această funcţie.
O să-ţi explice el motivele mai bine decât mine.
E prinţesa.
Aceasta va fi casa ta, doamnă.
Părintele Whitaker, cel care a locuit aici, a murit, aşa că...
Întoarcerea insulelor plutitoare
Vasele s-au întors şi au tras cu tunurile,
făcându-i pe băştinaşi să ceară pace.
Roata se învârtise în favoarea englezilor.
Au spus că vor să te aducă. Eu m-am împotrivit.
N-am vrut să ai de suferit.
Suntem înconjuraţi de dezastre.
Trebuia să ne oprim, până nu era prea târziu.
Ce e drept ?
Ce e grija ?
Ce e nedrept ? Cine e bărbatul ăsta ?
Nu.
Totul e perfect.
Vreau să mă pierd ! Adevăr.
Te scurgi prin mine.
Ca un râu.
Vino !
Urmează-mă !
Ajunge.
Lasă-ne !
Vrei să-i aduci acuzaţii ?
Eşti sigur ?
Bine. Argall, gata cu certurile. Pleacă !
Am noutăţi pentru tine.
Regele vrea să te întorci în Anglia,
să pregăteşti o expediţie către malurile nordice,
să vezi dacă găseşti o cale de trecere spre Indii.
Îmi amintesc când aveai perspective şi ambiţie.
Nu mergi mai departe ?
Să fii descoperitorul unei rute
pe care ai refuzat s-o explorezi dincolo de acest prag ?
Regele îşi pune speranţa în tine. Şi-a făcut planuri.
Ea va avea grijă de tine.
- Numele meu e Mary. Al tău e... - Spune că nu mai e acela numele ei.
- Nu are nume. - Ce păcat !
Va trebuit să-ţi găsim unul.
Poftim !
Şterge-te cu prosopul.
Voi găsi bucurie în tot ce văd.
Paşi mici.
- Atât de repede. - Vreau iubirea mea.
Merg spre el
pe râul cu apă vie
ca să-l întâlnesc.
De unde vine ?
Unde se duce ?
De ce ei vor aur ?
Ei nu pot să-l facă ?
Nu ne vom pierde doar vieţile şi pământul,
ci şi dreptul divin de a ne afla aici.
Priviţi dincolo de aceste porţi ! Paradisul ne aşteaptă.
Am scăpat de Lumea Veche şi de robia sa !
Să o luăm de la început, să dăm un exemplu omenirii !
Suntem pionierii lumii !
Avangarda a fost trimisă în sălbăticie,
să deschidă o nouă cărare.
Puterea ne-o dă tinereţea, lipsa experienţei ne dă înţelepciune.
Domnul ne-a oferit un tărâm al făgăduinţei, o mare moştenire.
Vom avea de suferit dacă-i vom întoarce spatele.
Să pregătim un tărâm unde omul să se ridice la adevărata lui valoare.
Un tărâm al viitorului.
Un nou regat al spiritului !
Nu uitaţi cum era acest pământ când am ajuns aici.
Sunt aşa cum îţi place ?
Ochii lui...
Mă cunoşti aşa cum eram cu mult timp în urmă.
N-am fost niciodată aşa cum ţi-am părut ţie.
Ce vrea să spună ?
Să stăm pe malul râului !
Ce vrea ?
Nu pot să dorm, până nu te mai văd.
Ridică privirea !
N-ai pic de rău în tine.
Îţi aparţin.
Ştie.
Unde sunt ?
Aşteaptă două luni, apoi spune-i că am murit.
Că m-am înecat.
Aşa.
Te-a părăsit, prinţesă.
Te-a minţit. Uită-l !
Am veşti groaznice.
Căpitanul Smith e mort. S-a înecat când traversa oceanul.
Te-a iubit foarte mult.
Sunt furioasă.
Unde e dragostea ta acum ?
Unde e copilul nostru ?
Ai plecat cu viaţa mea.
Ai ucis zeul din mine.
Soarele vede asta ?
Pe patul destinului, minţim.
Şi pentru a termina,
te-aş fi întrebat.
Plâng.
Tristă.
Ţine-mi mâna, Părinte.
O propunere
Cred că ea ar fi în stare.
Aruncată. Întreruptă.
Ca un câine.
Moarte, vino.
Ia-mă.
Eliberează-mă.
Fă-mă iar ce am fost.
Când am revăzut-o prima oară, era considerată terminată.
Distrusă, rătăcită.
Parcă nici nu-i vedea pe cei din jur.
Aş vrea să petrec după-amiaza cu tine.
Cum să te invit ?
Cu firea ta, poţi transforma nenorocul în bine.
Suferinţa asta îţi va da putere şi te va înălţa.
Gândeşte-te la un copac care creşte în jurul rănilor sale.
Dacă o creangă se rupe, nu se opreşte,
ci continuă să se ridice spre lumină.
Trebuie să înfruntăm răutăţile cu curaj şi să nu ne lăsăm speriaţi.
Trebuie să mergem mai departe şi să învingem greutăţile.
Aprilie, mai şi iunie. Iulie, august...
- Ce e o zi ? - O zi ?
- O oră ? - O oră are 60 de minute.
De ce pământul are culori ?
Multe pasiuni am îndurat.
Zilnic, în fiecare oră.
Chiar şi în somnul meu.
Trezindu-mă năuc.
Această iubire a devenit
ca un labirint...
- pe căruia nu mai ştiu... - A fost trist...
cum să-i dau de capăt.
...să-ţi pierzi soţia şi fiica ?
- Care e numele acestui om ? - Rebecca.
Rebecca, te botez în numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.
Amin !
A acceptat invitaţia mea de a munci la câmp.
Ştie să cultive tutun.
Oamenilor le pare rău că pleacă.
Orele trec.
Nu scoate nicio vorbă.
Cine eşti ?
La ce visezi ?
Suntem ca iarba.
Eşti blând ?
Ea leagă totul la un loc.
M-am îndrăgostit de ea cu mult timp în urmă,
fără să-i cunosc numele.
Toţi îi cântă.
Dacă te-aş cere în căsătorie ce ai spune ?
Mă ceri ?
Unde am locui ?
Aici. În Anglia, dacă vrei.
Poate că ar fi mai bine aşa. Am putea...
Ai putea uita viaţa de aici.
De ce te fereşti de mine ?
Nu accepţi ?
Dacă vrei...
Nu e răspunsul pe care-l aşteptam.
- Rebecca ? - Îmi pare rău.
De ce plângi ?
Cred că ar trebui să fiu fericită.
Nu mă iubeşti acum. Cândva, o vei face.
Nu cred că vrei să ignori părerea Domnului
despre căsătoria cu neveste mai... neobişnuite.
Nu.
Vrei să ai vreo părere despre asta ?
Da.
Ai vrea să scrii o petiţie
explicând cum unul din cei mai bogaţi colonişti din Virginia
- Guvernatorul vrea o scrisoare... - doreşte asta ?
... care să-i arate beneficiile.
Poţi afirma prin credinţa ta că aceasta poate ajuta convertirea băştinaşilor ?
Şi că dorinţa nu ţi-a fost dată doar de atracţia fizică
şi că vrei binele plantaţiei ? Onoare ţării noastre ?
Şi sufletului tău ?
- Umilinţă. - Doar pentru a salva o creatură ?
Nu mă afectează ce spune.
Dacă asta e intenţia ta
eşti de acord cu ce am spus ?
Da.
Domnule Rolfe, cu siguranţă o iubeşti.
Atunci, scrie.
Vă cer să spuneţi acum, cum o veţi face în Ziua Judecăţii de Apoi,
când toate secretele inimii vor fi destăinuite,
ca dacă ştiţi vreun motiv pentru care să nu fiţi căsătoriţi
să-l rostiţi acum.
Mamă ! De ce nu simt ce ar trebui ?
Trebuie.
Am dus o viaţă falsă. Nu trebuie s-o mai fac.
O să scot ghimpele !
E ca un copac.
Îmi oferă adăpost.
Zac la umbra lui.
Pot să-mi ignor inima ?
Ce e de la tine şi ce nu ?
Mare Soare, îţi mulţumesc. Dai viaţă pomilor.
Şi dealurilor. Şi izvoarelor.
Tuturor lucrurilor.
Mamă, iubirea ta se află acum în faţa mea.
Arată-mi drumul tău !
Învaţă-mă căile tale !
Fă-mi inima supusă.
Am primit veşti surprinzătoare.
Am fost invitaţi în Anglia de către rege şi regină.
Se va organiza o audienţă regală în onoarea ta.
Toată lumea te cunoaşte.
Către Nord, departe 1614, primăvara
Secundul lui l-a dat pe mâna piraţilor când vasul a fost oprit.
A avut nevoie de cinci ani ca să primească un vapor.
Toate vasele au plecat spre Newfoundland.
- Da. - Cine-ar fi crezut ?
El a explorat nordul. Apoi s-a dus acasă. Căpitanul Smith !
Da, îţi vine să râzi.
Lucrurile stau altfel acum.
L-au trimis la Londra. Ce păcat !
Se spune că a făcut multe pentru locul ăsta.
Căpitanul Smith trăieşte ?
L-ai văzut ?
- Nu pot să fac asta. - De ce ?
Pentru că n-am sentimentele astea.
Ce te-a apucat ?
Sunt căsătorită cu el. Trăieşte.
Am aflat la fort. E în viaţă.
Căsătorită ? Nici nu ştii ce înseamnă asta.
Dar sunt căsătorită.
Draga mea soţie !
Iubirea ne-a legat.
Tot iubirea ne poate despărţi.
Sunt lucruri la ea pe care nu le voi cunoaşte.
Tatăl tău m-a trimis.
Pentru fiecare englez pe care-l întâlnesc,
fac un semn pe beţele astea.
Vreau să-l văd pe Domnul despre care vorbesc atât.
Londra 1616, vara
Îmi pare rău, nu poate fi al meu.
Stai deoparte, amice !
"Banalul lor omagiu adus cu drag,
în timp ce se ridica pe cerul albastru,
pentru a sărbători această zi fericită.
"Lăsaţi izvoarele să-şi arate bucuria
prin dulce susurat, cât se joacă şi curg prin meandre sălbatice,
trăind această zi binecuvântată."
"Sănătatea să coboare pe aripi plutitoare
şi îngerii să o conducă !"
"Începe viaţa prinţesei Lumii Noi
şi azi suntem cu toţii fericiţi.''
Mamă...
...stai lângă mine.
Unchiule, am făcut multe şi mari greşeli.
Viaţa m-a adus în această lume stranie.
Nu prea înţeleg unde mă aflu.
Sunt mulţi.
Câtă frunză, câtă iarbă.
Sper ca într-o zi poporul meu să mă ierte.
Inima mea a murit de multe ori odată cu ei.
Spune-i tatei...
că încă sunt fiica lui.
Onoare ţie !
Dulce soţie,
încă mai ţii la mine ?
Nu îţi pot fi ceea ce nu sunt.
Ea nu s-ar fi măritat niciodată cu mine dacă ar fi ştiut că el trăieşte.
S-a înconjurat de ignoranţă faţă de mine
dar nu am să las ca acel laţ să se strângă tare în jurul ei
ca să se chinuie la nesfârşit.
Nu voi face nimic împotriva voinţei ei.
La final
Cred că încă îl iubeşti.
Şi nu vei avea linişte, până nu-l vei vedea.
Vanitatea m-a făcut să cred că te pot face să mă iubeşti,
dar nu poţi face şi nici nu trebuie să faci asta.
Ai intrat orbeşte într-o situaţie pe care n-o puteai anticipa.
Eşti un om bun, aşa cum am bănuit, ba chiar şi mai mult.
Am greşit venind aici ?
Aş fi venit mai devreme, dar n-am fost în capitală.
Poate că n-ar trebui să-ţi vorbesc aşa,
dar m-am gândit deseori la tine.
După ce am plecat, ţi-a mers bine.
Am auzit că ai fost primită de rege şi de regină.
Toată lumea spune că te-au apreciat. Toţi vorbesc despre tine.
Îi auzi în stradă: "Domnia sa.'' Cine ar fi crezut ?
- Ştiai că am promis, nu ? - Da.
Ai găsit Indiile, John ?
O să le găseşti.
Poate că am trecut pe lângă ele.
Am crezut că ce a fost între noi în pădure a fost un vis.
E singurul adevăr.
Parcă ţi-aş vorbi pentru prima oară.
- Putem să mergem acasă ? - Cât vrei de repede.
Soţul meu !
Mamă, acum ştiu unde te găseşti.
13 aprilie 1616.
Dragă fiule, îţi scriu asta pentru ca într-o zi, în viitor,
să înţelegi o situaţie
care pentru tine va fi doar o amintire îndepărtată.
Mama ta, Rebecca, s-a îmbolnăvit în călătorie, la Gravesend.
Mi-a amintit cu gingăşie că toţi trebuie să murim.
A spus că e suficient că tu, copilul nostru, vei trăi.