Watch any video online with Open-SUBTITLES Free Browser extension: osdb.link/ext
Am avut o viziune în Amityville.
Am avut o premoniţie cu moartea ta.
Am văzut amândouă acelaşi spirit inuman.
Mamă, cine e aia?
Demonul din pictura ta e real.
CELE CE URMEAZĂ S-AU ÎNTÂMPLAT ÎN 1952
MĂNĂSTIREA SFÂNTA CARTA, ROMÂNIA
(DUMNEZEU SE TERMINĂ AICI)
Eşti sigură că luăm decizia bună?
Nu avem încotro.
Chiar o să ne salveze relicva?
Ai credinţă, soră.
Tatăl nostru carele eşti în ceruri,
sfinţească-Se numele Tău,
vie împărăţia Ta,
facă-se voia Ta, precum în cer, aşa şi pe pământ.
Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne-o nouă astăzi
şi ne iartă nouă greşelile noastre,
precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Ia-l!
Răul ăsta are nevoie de un vas ca să scape.
O să vină după tine după aceea.
Să nu-l laşi să te ia!
- Ştii ce trebuie să faci. - Nu pot.
Atunci nici Dumnezeu nu poate salva...
Iartă-mă, Tată, pentru păcatul pe care am să-l comit.
Iartă-mă, Doamne!
Doamne!
CĂLUGĂRIŢA: MISTERUL DE LA MÂNĂSTIRE
ORAŞUL VATICAN
Părinte Burke?
Episcope.
Când ai fost ultima oară aici?
Acum şase sau şapte ani?
După ce funcţia mea de capelan s-a terminat în război, da.
Apreciem că ai venit din nou, anunţat aşa din scurt.
Părinte Burke.
Ia loc.
Am primit o veste că o călugăriţă şi-a luat viaţa
la o mănăstire din munţii României.
Sinuciderea e un păcat cumplit.
Însă nu mi se pare un motiv destul de important pentru o revedere.
Dar vestea nu va întări motivul nostru de a ţine
cu credinţa şi Biserica.
- Îmi ascundeţi ceva. - De ce spui asta?
Pentru că suntem în Vatican.
Dă-mi voie s-o spun aşa, părinte.
În acest caz, deşi rar, nu credem
că noi avem un secret.
Acelea sunt documentele tale de călătorie şi informaţiile de contact
ale bărbatului care a descoperit călugăriţa.
Locuieşte lângă mănăstire, într-un sat mic numit Biertan.
Cu el va trebui să vorbeşti întâi.
În dosar este şi numele unei candidate care te poate ajuta cu cercetările tale,
deoarece e o mănăstire închisă şi accesul tău va fi limitat.
E, de asemenea, familiarizată cu teritoriul.
DOCUMENT DE CĂLĂTORIE
SPITALUL SAINT VINCENTS
Am scăpat din multe întâlniri terifiante.
LONDRA, ANGLIA
Dar nimic nu m-ar fi putut pregăti pentru asta.
Singura mea speranţă acum era ca fiara să nu mă poată mirosi.
Dar apoi, vântul s-a schimbat şi...
Salvaţi-vă!
Maica Stareţă spune că dinozaurii n-au existat.
Dumnezeu le-a pus oasele aici, ca să ne testeze credinţa.
Ăsta pare un şiretlic destul de urât, nu crezi?
Dar nu sunt în Biblie.
Credeţi în pinguini şi urşi koala?
- Da. - Nici ei nu sunt în Biblie.
Biblia e scrisoarea de dragoste a lui Dumnezeu pentru noi,
dar nu înseamnă că nu vrea să punem întrebări
despre minunile creaţiei Sale.
Dar Maica Stareţă...
Stai un pic! Ai ceva pe nas.
Uite!
- Vaticanul? - Sunt la fel de surprinsă ca tine.
- Nici n-am depus jurământul încă. - Ştie asta.
Te aşteaptă în grădină.
Şi pune-ţi veşmântul.
E o vizită oficială.
N-ar trebui să dureze decât câteva zile.
Ai fost recomandată pentru călătorie deoarece eşti familiarizată cu teritoriul.
Cu teritoriul?
Da. România.
N-am mai fost în partea aceea a lumii.
- Chiar? - Trebuie să fie o greşeală.
Îmi cer scuze dacă ai venit degeaba până aici.
Nu. Nu-i nevoie de scuze.
Fiecare decizie luată de Vatican are un scop.
Sunt sigur că au avut motivele lor ca să te aleagă.
Ce e?
Dl Theriault?
Bună!
Soţ gelos sau tată furios?
Poftim?
De obicei, e una din două,
când un bărbat mai în vârstă şi o tânără frumoasă,
nu foarte inocentă, îmi apar în pragul uşii la ora asta matinală.
Îmi cer scuze, dle Theriault, dar noi nu ne-am întâlnit.
Poate e timpul s-o facem.
Spune-mi Franţuzul.
Toată lumea o face.
Dle Theriault, suntem aici pentru călugăriţa găsită la mănăstire.
De unde...
Eşti preot?
Şi ea e călugăriţă.
Iartă-mă pentru gândurile necurate, soră.
N-am ştiut.
N-am mai văzut o călugăriţă fără veşmintele călugăreşti.
Nu că m-aş opune.
Scuză-mă.
Dle Theriault,
mănăstirea.
E departe?
Ca distanţă, nu. Dar e nevoie de timp ca să ajungi acolo.
Pot să întreb de ce te-ai dus acolo?
Livram proviziile trimestriale.
Se pare că mânăstirea a avut un aranjament
cu satul timp de secole.
Crezi că ne poţi duce acolo în curând?
Nu prea cred, părinte.
Mai e cineva în sat, atunci?
Toată lumea din sat se preface că mănăstirea nu există.
Poţi să dai de necaz şi dacă vorbeşti de ea.
Aşa rămâne, atunci. Ne duci tu.
- Cu tot respectul, părinte, eu... - Te rog, Franţuzule.
Aţi luat un avion de la Roma, un autobuz de la Bucureşti.
Acum, prieteni, sunteţi în Evul Mediu.
În pădurile României.
Acum vă deplasaţi cu calul.
Unde vă sunt lucrurile?
"Sarcina poştaşului." Şapte litere, cu "L".
CAREUL ZILEI
Livrări.
Eşti pricepută la asta, soră.
Ce caută un francez în România, la ţară?
De fapt, sunt francez canadian, dar să nu spui nimănui.
Nu pare la fel de romantic.
Am venit să caut aur, dar, când am întâlnit oamenii,
am ştiut că aici îmi era menit să fiu.
Am vrut să-i ajut. Cum pot.
E foarte nobil din partea ta.
Ştiu.
Spune-mi, soră, de când eşti călugăriţă?
Nu sunt călugăriţă încă. Sunt încă novice.
Încă nu ai spus jurământul temporar?
Temporar?
Nu ştiam că e ceva temporar în a fi călugăriţă.
Jurământul temporar m-ar pregăti pentru o viaţă de consacrare completă.
"Te-ar" sau "te va" pregăti, soră?
Ce s-a întâmplat?
E totul în regulă?
Mergem pe jos restul drumului.
Calul nu merge mai departe.
Poate ar trebui să iei alt cal.
Nu calul e de vină, părinte.
Ci ceea ce e în faţă. Îi e frică.
Localnicii spun că e un loc blestemat, şi calul e de acord.
Dacă pot întreba, părinte, de ce Biserica te trimite cu astfel de sarcini?
Biserica apelează la mine când e nevoie de investigarea
fenomenelor neobişnuite asociate cu catolicismul.
Neoficial, se numeşte "vânătoare de miracole".
Credeam că suntem aici din cauza unei sinucideri.
Aşa e, dar e doar o parte din investigaţie.
Şi mai am ordin de la Vatican să stabilesc
dacă locul este încă... sfânt.
Pot să-ţi spun părerea mea despre asta acum, părinte.
Rezultat al războiului?
Al raidurilor de bombardamente, da.
Am auzit poveşti că pământul s-a cutremurat zile în şir după ele.
Am încercat să aflu mai multe despre castel,
dar nu există informaţii despre el în sat.
Şi localnicii doar scuipă când se pomeneşte de el.
- Scuipă? - Da, ca să alunge răul.
E o superstiţie veche şi stupidă.
După mine, crucile astea care înconjoară mănăstirea
ţin răul aici, nu afară.
Ai încercat să contactezi pe cineva dinăuntru când ai găsit călugăriţa?
Da. N-a răspuns nimeni.
Cu toate astea, în cei doi ani de când livrez provizii,
ea a fost prima pe care am văzut-o.
Franţuzule, ce ai făcut când ai găsit călugăriţa?
Am mutat-o, ca să protejez trupul de vreme.
Unde ai mutat-o, băiete?
În siloz. Acolo las ce aduc.
Când am găsit sora, am zis că mutarea ei
ar ajuta la păstrarea ei.
După dv.
- Ar trebui să-ţi mai spun ceva, părinte. - Ce?
Nu aşa am lăsat-o.
Ce vrei să spui?
Era întinsă când am lăsat-o aici. Nu aşa, ridicată.
Au mai fost cazuri de corpuri care se mişcă sau se ridică,
nu la mult timp după moarte.
Da, dar cine ştie de când era moartă când am găsit-o?
Nu eşti de ajutor.
Îmi pare rău.
- Părinte, ce e? - Pare să fie un fel de cheie.
Pe uşa aia intră călugăriţele să ia proviziile.
Ca să nu iasă din castel.
Ar trebui s-o înmormântăm cum trebuie.
Se obişnuia în timpul molimei, când lumea se temea să nu fie îngropată de vie.
Dacă aveai ghinionul să ţi se întâmple,
puteai suna clopoţelul, ca să-i anunţi pe cei de deasupra
că au făcut o greşeală.
Cred că e o greşeală să fim aici.
Aici am găsit-o.
Cum e posibil? Au trecut câteva săptămâni.
V-am spus. Locul ăsta e...
Care e opusul unui miracol, părinte?
Bună ziua!
Scuzaţi-ne, vă rog, că am sosit neanunţaţi.
Bună ziua!
Ce anume vreţi?
Eu sunt părintele Anthony Burke.
Ea e sora Irene.
Sunteţi Maica Stareţă?
Da.
Nu ţi-ai spus jurămintele încă.
Nu.
- Vă rog... - De ce eşti aici, părinte?
Suntem trimişi de la Roma,
să aflăm despre moartea recentă din mănăstirea voastră.
Moarte recentă?
Una dintre călugăriţele voastre.
Am găsit-o afară. Spânzurată de gât.
Chiar aşa?
Şi ai şi îngropat-o?
Ne laşi un moment, te rog?
Ar trebui să plecaţi cu el.
Vreţi să spuneţi că nu ştiaţi de recentul deces al călugăriţei?
Roma e îngrijorată de siguranţa şi binele mănăstirii.
Aş vrea să vorbesc cu surorile,
ca să pot linişti Biserica.
Te pot linişti eu.
Mă tem că nu va fi de ajuns.
Doar vor trimite mai mulţi reprezentanţi, poate mai puţin diplomatici.
Da, părinte.
Însă poarta se va închide în curând, deoarece începe vecernia.
Urmată de Marea Tăcere, care se termină în a doua parte a dimineţii.
Întoarce-te mâine şi vei primi răspunsurile pe care le cauţi.
Există camere în mănăstire. Puteţi sta acolo.
Mulţumim.
De ce n-ai putut vorbi cu surorile acum? De ce să aştepţi până dimineaţă?
Surorile fac un jurământ de tăcere de la apus până la răsărit,
care trebuie respectat.
Tu ar trebui să te întorci.
Îmi închipui că nu vrei să te prindă noaptea pe drum.
Mai bine pe drum decât aici, părinte.
O să fim bine, băiete. Întoarce-te peste câteva zile.
Ar trebui să avem suficient timp să obţinem ce ne trebuie.
Da, părinte.
Draga mea, sunt încântat
Alo?
Iau eu... asta.
Bine.
Bun.
Părinte?
Ai pomenit de "vânătoarea de miracole".
Ăsta e...
- E un rol pe care l-ai căutat? - Nu.
Doamne, nu!
Sunt unul dintre puţinii oameni pe care Biserica se bizuie
ca să cerceteze
problemele mai neobişnuite.
Deci îl ştii pe episcopul Forne?
- De unde... - M-a ajutat când eram mai mică.
Am avut viziuni când eram mică.
Tata credea că sunt instabilă mintal.
Sau mai rău, o mincinoasă.
Dar vestea despre viziunile mele a ajuns la Biserică.
La cardinalul Conroy, mai exact.
Şi l-a trimis pe episcopul Forne să se întâlnească cu mine.
Ce viziuni aveai?
Erau multe.
Nu se repetau niciodată.
Dar, după ce se termina una,
acelaşi gând îmi rămânea în minte.
Care anume?
"Maria arată drumul."
Ce e, părinte?
Mă gândeam la un incident similar din Franţa. Din timpul războiului.
Am fost repartizat acolo. Lângă Lyon.
Mi s-a spus să anchetez un băiat cu viziuni.
Dar, spre deosebire de tine,
după ce consider că a fost o evaluare atentă,
am decis că era posedat
şi am urmat procedura conform legilor Bisericii.
Doamne! Daniel.
Ce ţi-au făcut?
A avut succes?
Biserica aşa a crezut.
Au crezut că răul a fost alungat.
Dar nu şi tu.
Mare Arhanghel al Domnului,
Mihail, voievod al puterilor cereşti...
Ajută-mă, părinte!
Vino în ajutorul lui Daniel, pe care Domnul l-a făcut după asemănarea Lui.
- Priviţi Crucea Domnului! - De ce nu mă ajuţi?
Voi, forţe ostile!
Daniel a suferit răni grave în timpul exorcizării.
Răni după care nu şi-a revenit.
Daniel, îmi pare atât de rău!
A murit după câteva zile.
Mă întreb deseori dacă n-am fost prea nerăbdător în hotărârea mea.
E o enigmă.
Părinte.
Daniel?
Stai! Nu! Ajutor!
Ajutor! Nu!
AICI ODIHNEŞTE PĂRINTELE ANTHONY BURKE
Ajutor!
Mă aude cineva?
Ajutor! Soră Irene!
Părinte!
Părinte?
Părinte!
Ajutor!
Ajută-mă!
- Părinte? - Soră?
Soră Irene!
Părinte, te aud!
Sunt aici!
Slavă Domnului! Mulţumesc.
Grăbeşte-te!
Stai!
Mulţumesc, soră.
Cum ai ajuns acolo? Mormântul era acoperit.
E o prezenţă malefică puternică în locul ăsta.
Poate cărţile alea ne vor ajuta să găsim răspunsul.
E mai mult. Cum e posibil?
Altă enigmă.
Maică Stareţă!
Cum am cerut, am venit să vorbim cu călugăriţele.
Se pare că asta e singura invitaţie pe care o s-o primim.
Mă duc s-o găsesc pe Maica Stareţă.
Ia ăsta.
Vezi ce poţi afla despre el.
Era clar important pentru decedată.
Soră. Ai grijă, te rog.
Bine, părinte.
Bună ziua!
Aşteaptă!
Soră?
Soră!
Nu trebuie să ne oprim din rugăciune nici măcar o secundă.
Mănăstirea asta a ţinut o adoraţie perpetuă timp de secole.
Surorile se roagă pe rând ca să menţină veghea constantă.
Îmi pare tare rău că am deranjat-o.
Sora Ruth a suportat mai multe decât furişarea cuiva lângă ea.
Eu sunt sora Oana. Ni s-a spus că veniţi.
Te rog, urmează-mă.
URSUL BRUN
Ce e?
Încă un rând. I-am spus lui Luca, e din partea casei.
- De ce a acoperit oglinda? - E o tradiţie când moare cineva.
Oglinda se acoperă, ca mortul să nu-şi vadă reflexia
şi să devină fantomă.
A murit cineva?
N-ai auzit? Fata lui Luca s-a sinucis.
Nu pot să cred. Era doar o copilă.
Avea 12 ani. S-a spânzurat în şopron.
S-a spânzurat? De ce?
De ce s-a făcut praf recolta lui Adi Constantin?
De ce a orbit micul Ştefan?
E locul ăla. Mănăstirea.
Răul de e acolo se răspândeşte şi ne otrăveşte.
Şi cuplul pe care l-ai dus acolo ieri.
- Cine erau? - Un preot şi o călugăriţă.
Sunt încă acolo?
Da. Îi iau mâine.
- Ai găsit recent un cadavru acolo, nu? - Da, Grigore.
Ei bine, cred că o să mai descoperi două.
A plăsmuit din pământ toate animalele câmpului
şi toate păsările cerului.
Şi orice nume pe care avea să-l dea omul demonului, acela era numele lui.
Valac.
Pângăritorul.
Profanatorul.
Marchizul Şerpilor.
Soră!
Soră Irene!
Moartea surorii Victoria a fost o tragedie teribilă pentru mănăstire,
dar îi simţim încă prezenţa.
Era cea mai devotată dintre noi toate.
Scuză-mă, soră.
Sora Vic...
Iartă-ne, ne apărăm foarte tare intimitatea.
Unele surori ar prefera să nu vorbesc deloc cu tine.
Apreciem că eşti dispusă să o faci.
Soră Oana, îmi poţi spune despre istoria acestei mănăstiri?
A fost construită de un duce în Evul Mediu.
Ducele de Sfânta Carta.
A scris nenumărate texte despre vrăjitorie şi ritualuri,
cu care să invoci forţele iadului.
Iadul l-a folosit ca să deschidă o poartă, ca un rău de nedescris
să umble printre noi.
Dar Biserica a dat năvală în castel.
Au sigilat poarta folosind o relicvă antică,
ce conţinea sângele lui Iisus Hristos.
Biserica a revendicat castelul, şi rugăciunea noastră perpetuă a început,
ca să asigure mănăstirea şi să izoleze răul.
Timp de secole, a funcţionat şi răul a fost ţinut la distanţă,
până bombele războiului au zguduit mănăstirea
şi răul a găsit alt mod de a deschide poarta.
Soră Oana, aseară, în capelă,
am văzut o călugăriţă.
Era... Numai sfântă nu părea.
O vezi şi tu?
Am văzut-o umblând pe holuri noaptea.
Toate am văzut-o.
Arată ca noi, dar nu e una dintre noi.
E ceva nesfânt.
Ia forme diferite ca să ne înşele şi să ne vâneze slăbiciunile.
Apare ca o călugăriţă, ca să se ascundă printre surori,
până ne poate corupe pe toate.
Mă tem că prezenţa ei înseamnă că portalul e deschis din nou.
A făcut-o pe sora Victoria să comită păcatul suprem.
Soră Oana...
Sora Ruth aproape a terminat cu rugăciunile ei.
- E timpul să le spui pe ale tale. - Da, soră.
Nu ţi-ai spus încă jurămintele?
- Nu. - Atunci locul ăsta nu e pentru tine.
- Trebuie să pleci imediat. - Nu poate.
Porţile s-au închis. Trebuie să aştepţi să se deschidă din nou.
- Când se deschid? - În zori. Trebuie să rămâi la noapte.
Soră Irene.
Noapte bună, soră!
Soră, aşteaptă!
Da?
Sora Victoria avea ăsta la ea când a murit.
Ai idee pentru ce e?
Nu.
Acum trebuie să mă rog.
Unde eşti?
N-o să găseşti altă intrare, părinte.
Maică Stareţă?
Ce anume te îngrijorează?
Mă tem că e ceva foarte în neregulă cu locul ăsta, Maică Stareţă.
Ca multe locuri din lumea asta, mănăstirea are o istorie bogată.
Nu toată bună, dar ne căim.
Călugăriţa aia... Am găsit-o strângând cheia în mâinile ei.
Ce deschide, Maică Stareţă?
E prea târziu, părinte.
Sora Irene e pierdută.
Maică Stareţă?
Soră Irene.
Maria arată drumul.
Cine eşti?
Domnul să te salveze!
Soră, vino, te rog!
Soră Oana?
Doamne!
Linişte!
Răul devine mai puternic.
Ia-ţi lucrurile şi vino în capelă, soră.
Numai rugăciunea ne va trece de noapte.
Du-te! Pleacă!
Acum!
Bună ziua!
Soră Oana?
De cât timp sunt mort, părinte?
De cât timp?
Daniel?
Îmi pare rău.
De ce nu mă ajuţi?
Trebuie să ne rugăm. Acum.
Şi, orice s-ar întâmpla, orice ai vedea sau auzi,
priveşte în faţă şi nu te opri din rugăciune.
LIVRĂRI
Pe uşa aia intră călugăriţele să ia proviziile.
Ca să nu iasă din castel.
Nu!
Maică Sfântă!
Franţuzule!
M-am gândit că ai avea nevoie de ajutor.
Mulţumesc.
Dar, te rog, data viitoare foloseşte puşca.
O păstrez pentru urgenţe, părinte.
Soră!
Soră Irene!
Părintele Burke...
E părintele Burke. El ne va ajuta.
Soră!
Soră Irene!
- Slavă Domnului, părinte! - Eşti bine, soră?
Franţuzule?
Ce s-a întâmplat?
Ne-am rugat, toate, împreună.
Adoraţia perpetuă e singurul lucru care a ţinut răul în frâu.
Cine s-a rugat?
Noi, toate. Celelalte călugăriţe.
Erau aici.
Se rugau când am fost atacate.
- Au încercat să mă avertizeze. - Viziuni.
Mi s-au părut atât de reale!
N-a mai rămas nimeni.
Avem răspunsul, părinte.
De parcă ar fi existat dubii înainte, locul ăsta nu mai e sfânt.
Tatăl nostru...
Părinte, ce facem?
Adu-mi geanta, soră! Dă-mi crucea!
Pune nişte apă sfinţită pe ea. Aici, repede!
Te rog, părinte, grăbeşte-te!
Ţine-o jos, acoperă-i faţa!
Alung demonul din tine, în numele lui Dumnezeu, Tatăl Atotputernic!
Şi puterea sfântului spirit,
cer asta în numele Tatălui nostru, Iisus Hristos,
care vine să judece atât viii, cât şi morţii,
şi lumea de foc!
Asta mi s-a părut a fi o urgenţă.
Am venit prea târziu.
Răul e liber.
Nu.
Ca demonul să intre în lumea noastră, trebuie să posede un suflet uman.
Sora Victoria o fi fost ultima călugăriţă din mănăstirea asta.
- Ştii ce trebuie să faci. - Nu pot.
Atunci nici Dumnezeu...
N-a fost sinucidere.
A fost un sacrificiu.
Ca răul să nu-i ia sufletul.
N-am înţeles niciun cuvânt din ce ai spus, dar...
Se pare că investigaţia s-a terminat, aşa că hai să plecăm de aici!
Nu putem pleca.
Haide! De ce nu?
Trebuie să sigilăm poarta, ca să izolăm răul.
Poarta e în catacombe.
Dar n-o putem închide fără relicvă. Sângele lui Hristos.
"Hristos". Iisus Hristos?
Ţi-au spus surorile unde e?
Maica Stareţă a fost găsită moartă în tunelul spre catacombe.
Cred că ştiu unde e tunelul.
Bine. Acolo vom căuta mai întâi.
Dar, părinte, înainte de asta,
aş vrea să spun jurămintele.
Eşti sigură?
Viziunile mele.
Ştiu acum că sunt un miracol de la Dumnezeu.
Şi sunt gata să-mi dedic viaţa Lui.
Asta, soră, e o faptă nobilă.
E păcat, dar...
Prin autoritatea învestită în mine şi în numele Bisericii,
primesc jurămintele pe care le-ai făcut.
Te dau din suflet lui Dumnezeu,
ca darul fiinţei tale să fie unul cu sacrificiul eucaristului.
Şi să poată fi perfecţionat.
Fie ca dragostea lui Dumnezeu să vă unească pentru totdeauna.
Nu e nimic aici.
Trebuie să fie.
Mi-au spus că această cheie descuie o uşă spre relicvă.
Ar putea fi oriunde în castel.
E aici. Nu vezi, soră?
Ce?
Maria arată drumul.
Sângele lui Hristos.
Doamne Sfinte!
Cel mai sfânt.
Numai o adevărată mireasă a lui Hristos poate mânui ceva atât de sacru!
Staţi!
Ce e?
N-ar trebui să spunem o rugăciune sau ceva?
E o vreme pentru rugăciuni şi o vreme pentru acţiune, fiule.
Acum e timpul să acţionăm.
Mi se pare şi un moment pentru rugăciune, părinte.
"Finit hic, Deo." Dumnezeu se termină aici.
Trebuie să căutăm peste tot, să găsim poarta.
Soră Irene...
E cineva?
Soră Irene!
Soră!
Irene!
Doamne Iisuse, în numele Tău sfânt,
leg toate spiritele rele de acest foc!
Protejează-ne de rău cu lumina Ta sfântă!
Franţuzule. Ajută-mă.
Desigur.
Nu!
Ai eşuat.
Aşa cum ai dezamăgit pe toată lumea din viaţa ta.
Mâine, satul îşi va pierde prostul.
Ar fi trebuit să fugi când ai avut şansa, francezule!
Sunt francez canadian.
Fugi!
Franţuzule!
Nu!
Soră!
Soră Irene!
În numele Tatălui, al Fiului şi-al Sfântului Duh.
Nu!
Haide!
Bine.
Sper să nu te superi. Se numeşte "sărutul vieţii".
Doar se numeşte aşa. E doar, nu e chiar...
Franţuzule, cum te cheamă, de fapt?
Maurice.
Îţi mulţumesc că mi-ai salvat viaţa, Maurice.
Cu plăcere.
Ar trebui să plecăm.
În mâinile Tale, Doamne, trimitem pe roabele Tale.
Călugăriţele de la Sfânta Carta.
Te-au slujit în viaţa asta cu tărie şi credinţă.
Izbăveşte-le acum de tot răul.
Şi lasă-le să trăiască cu Tine, binecuvântate, pentru totdeauna.
Amin.
Am crezut că locul ăsta nu mai e sfânt.
Este acum.
Mai rămâi în Biertan?
Cred că mi-a ajuns România. Tata cultiva roşii.
Poate o să încerc asta o vreme.
Sună cam plictisitor pentru un călător prin lume ca tine.
Aşa sper să fie.
DUPĂ 20 DE ANI
Un exorcism poate fi foarte periculos.
Nu doar pentru victimă, ci pentru toată lumea din încăpere.
De pildă, Maurice Theriault. Prietenii îi spuneau Franţuzul.
Era un fermier francez canadian.
Avea doar trei clase.
Totuşi, după ce a fost posedat,
vorbea cea mai bună latină pe care am auzit-o.
Şi aşa, o cruce răsturnată a început să-i apară din corp.
Ceea ce mă aduce la cele trei faze ale activităţii demonice.
Infestare, asuprire şi posedare.
Subtitrarea: Andrea Puticiu
SupRip: Raduk74 Subs.ro Team @ www.subs.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/6xqs3 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari