Sincronizare Zolti.
Bine aţi venit la şcoală Brinkley la spectacolul clasei întâi.
Eu sunt George Hanson şi în această după-amiază suntem mândri să prezentăm...
propria noastră versiune a poveştii "Mica Sirenă".
Muzică vă este oferită de "The Brinkeley Trio"
condus de colega mea profesoară, Melissa Marx.
Şi acum, să înceapă spectacolul.
Bună, sunt Nina Borowski, şi cred că toate sunteţi nou venite aici,
aşa că bine aţi venit la the Coggle Hill Community Center.
Voi fi liderul vostru de grup, şi putem discuta despre orice.
Şcoală, familie, job-uri, sex, orice.
Şerpi de mare.
Pisici de mare.
Am pierdut ceva?
- Dragă, tocmai am semnat cu Castro. - Shh.
Vrăjitoarea mării. Sally, e rândul tău.
Ştiu precis pentru ce ai venit.
Păi, e vorba de băiatul ăsta cu care am început
să mă întâlnesc, şi acum vrea să mă fută.
O să te rănească.
- Tu vrei să te fuţi cu el? - Păi... e drăguţ.
El ţi-a spus că te iubeşte?
Da, dar vrea doar să se strecoare în pantalonii mei.
Dar tu îl iubeşti pe el? Nina, nu că am dreptate?
Păi, nu ştiu ce să zic.
Dar ce ştiu sigur e, că dacă fac sex cu un tip,
vreau ca el să îmi fie prieten.
Aşa că mai bine începem cu intrebarea- îl placi?
Îţi dau orice pentru prinţul meu.
Atunci vino cu mine.
Şi în timp ce sclava mea spune formulă magică,
eu o să îţi tai limba!
Sclavo, cânta!
El unde e?
Pe cine cauţi, George?
Pe un prieten de-al meu.
Zice că dacă nu îl fut, o să-şi găsească altă prietenă..
Uite, Kiesha, eu nu spun că sunt o expertă în iubire,
dar ştiu ce poate să îţi dea viaţa peste cap.
Deci să o fac?
Poţi să spui şi "nu".
Să îţi menţii iubitul fericit nu e job-ul tău full-time.
Mai ai şi şcoală, familia, muncă,
prietenii.
Tu trebuie să hotărăşti.
Staţi în linie. Staţi în linie.
- Tati! - O, ai fost grozavă!
- Mi-a plăcut la nebunie. - Mami!
Domnule Hanson, a fost un show superb. Cred că cel mai bun de până acum.
Păi, am avut o vrăjitoare faina şi nişte actori buni.
Nu fii aşa modest. Am văzut multe spectacole cu copii. Erau naşpa.
- Asta a avut substanţă. - Substanţa?
Da, ştii tu. Nu a fost superficial.
Mulţumesc domnule Miller. - Poţi să-mi zici Sydney. Haideţi fraţilor, să mergem.
George, am invitat câţiva prieteni la noi diseară pentru cină.
- Ne-ar plăcea să vii şi tu. - O, ar fi super. Chiar, haide.
Ahm... îmi pare rău doamnă Miller. Mă întâlnesc cu un prieten.
Păi vino cu el. E foarte "casual". Toţi vor să te cunoască.
- Serios? - Ascultă, eşti un erou.
Cui îi pasă dacă pot să îi dau lui Fidel un milion de dolari să îşi scrie jurnalul?
Tu te lupţi pentru viitorul acestei ţări. Ne vedem la 19:30.
Ai jucat atât de bine. Nu pot să cred că bine ai jucat.
Unde e Dr. Joley?
Eu mi-aş fi ucis iubitul dacă ar fi lipsit de la spectacolul meu.
Paaa. Bună treabă dragii mei. A fost superb.
- Dă-mi 2 înapoi. - Hey.
Mersi. Am rămas blocat într-o şedinţă, şi apoi metroul-
Mda, şi câinele ţi-a mâncat temă de acasă.
Ne vedem mâine, George.
- Îmi pare atât de rău că am lipsit. - E ok, serios. E ok.
- Ţi-e foame? Am chef de sushi. - Eh, aş vrea eu.
Tocmai i-am zis Constantei Miller că mergem la cină la ea acasă.
Scuze Joley, dar m-a presat.
Dar nu-ţi fă griji, a zis că e "casual".
George, Sidney Miller este cel mai tare agent de literatură din lume.
"Casual" pentru Milleri nu e "casual" pentru noi.
Şi chiar speram să vorbim diseară, singuri.
- Bine, o să anulez. - Nu poţi. E important pentru cariera ta.
- Hai. Vorbim mai târziu. - Eşti sigur?
Păi, am vrut să fie o carte ştiinţifică, dar cred că ar putea fii un bestseller.
Sau chiar o miniserie. Şi Sean Connery ar fi un George Bernard Shaw nemaipomenit.
Poate prietenul tău George ar putea să facă ceva.
A fost un show super azi.
Şi, ai fost la un institut pedagogic?
- O, doamne, sărmana ta mamă. - George.
George, să ţi-o prezint pe draga mea prietenă, Joyce Meyers.
- Oh, Joyce. - Daralee.
Ce faci? Aş fi vrut să îţi văd spectacolul,
dar am fost prinsă la o masă pentru regele Hussein.
Ce mai face? Sydney aşteaptă cartea lui. Mergem?
Păi, Nour e adorabilă şi copii sunt delicioşi.
Oamenii nu mai citesc.
Se pare că dr. Joley se înţelege bine cu sora mea vitregă.
De cât timp sunteţi împreună?
- Patru ani. - Ştii, Sidney îl reprezintă pe Ru Paul.
O să vă invităm pe toţi odată.
- Emery, când e gala Pavarotti? - Săptămâna viitoare.
Câte ai făcut pentru compania aia.
Se pare că show-ul tău a avut un mare succes. - Copiii s-au străduit foarte tare.
- Îmi pare rău că am lipsit. - O, e în regulă.
Eram în pat cu regele Hussein.
- George Hanson. - Nina Borowski.
- O, deci tu eşti sora vitregă. - Aham.
Da, eu reduc nivelul venitului la petrecerile
Constantei cu cel puţin 150 de dolari.
- Da, te pot ajuta la asta. - O, mersi.
Cu plăcere.
Ştiu totul despre tine de la Dr. Joley. Îmi pare rău pentru voi doi.
Ah... iar începem.
Hai puţin. Hai puţin.
Îl vezi pe bărbatul care tocmai a intrat cu sora mea vitregă cea rea?
- Mhm. - Ăla e soţul meu..
- Eşti măritată? - Nu, nu sunt.
Dar ea spera că mă voi căsători cu bărbatul ăla pentru că îmi urăşte iubitul.
O vei cunoaşte mai târziu. Mă scuzaţi. Oh, Joyce.
Gata, e liber.
- Tot timpul îmi face asta. - De ce?
Pentru ca iubitul meu eu un avocat sărac,
Eu sunt consilier la un centru comunitar,
şi trăiesc într-un apartament în Brooklyn.
Păi mie îmi sună fain. Iubesc Brooklyn-ul.
Da, şi eu.
Ştii, ar fi fain să vii pe la mine.
Chiar sunt nişte apartamente superbe în vecinătatea mea.
Mi-e teamă că nu caut un apartament acum.
- Nu? - Nu, locuiesc cu Joley.
Dar el mi-a spus la masă că s-ar putea să începi să cauţi un loc.
Ce ţi-a spus?
De fapt, când a aflat că am o cameră liberă, m-a
întrebat dacă nu cumva pot să te primesc la mine.
- E o nebunie. - Păi, aşa credeam şi eu.
Nu e la ordinea zilei să îl invit pe iubitul
celui lângă care cinez să locuiască cu mine,
dar, ştii, dacă eşti disperat-
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ştii, poate am înţeles totul pe dos.
Poate că a vrut să spună că vă mutaţi amândoi în Brooklyn.
Ce altceva a mai zis?
Nu aţi mai discutat asta până acum?
Nu, e ceva cu totul nou pentru mine.
- Nina? - Oh, Doamne.
Nina, el e Stephen Saint.
Bună. O tot întrebam pe Constance de tine.
Eşti foarte proaspătă şi naturală.
Este cel mai tare director de creaţie de la Saatchi.
Şi tu eşti o psiholoagă drăguţă. Asta e o combinaţie invincibilă.
Surorii mele îi place să spună că sunt psiholoagă.
- De fapt sunt asistenta socială. Bună. - Bună.
George, vino cu mine. Am probleme cu principala atracţie.
O, hei. Cred că munca pe care o faci e fantastică.
Cred că trebuie să ai mult curaj.
George, sunt în cartea de telefon dacă pot să te ajut cu ceva.
- Îmi pare rău. Chiar îmi pare rău. - Ce ţi-a spus?
Noapte bună.
Ai fost grozav. Chiar grozav.
Şi femeile alea. Doamne!
Erau toate peste tine.
Ai fost în centrul atenţiei.
Şi eu, bineînţeles, am rămas blocat lângă asistenta aia socială.
Eh, bine...
I-ai spus că vreau să mă mut în Brooklyn. Poftim?
Haide, Joley. I-ai spus că mă mut.
I-am spus că s-ar putea să cauţi un apartament.
Am vrut să aştept până termini cu piesa ca să aduc asta în discuţie.
Ei bine, în mod sigur n-ai pierdut timpul.
George, putem să vorbim despre asta când ajungem acasă?
- Nu e tocmai momentul potrivit. - Serios?
Dar e potrivit să aud că relaţia noastră s-a terminat de la un străin?
Relaţia noastră nu s-a terminat.
Cu cine te culci, Joley?
Te rog.
Asta e cam-
- E cam simplă. - Eu sunt un om simplu. De-aia predau la clasa întâi.
- George, împlinesc 40 de ani vara asta. - O, Doamne.
Dar amândoi suntem prea tineri ca să fim prieteni într-un pat dublu.
Nu a mai mers bine de ceva timp.
Pe cine ai luat la rând, Joley?
E un student de-al meu-
N-nu.. nu ştiu c-ce să zic.
El e motivul pentru care ai lipsit de la piesa mea?
Tocmai s-a despărţit de o femeie şi vroia să vorbim.
Uite. Vreau să fiu cu el, dar nu vreau nici să te rănesc pe tine.
George, eşti prietenul meu cel mai bun. Ce ar trebui să fac?
%^#@*&%, Joley, şi @$#%&^ cu studentul tău şi *&$@% prietenia noastră!
Nu vroiam să îţi spun asta decât atunci când ai fi fost pregătit.
Sunt un om de treabă, George.
Frumos cartier.
Totul pare sigur aici, sunt multe familii.
Hei, uite. O să te sun.
Nu prind Showtime, nici HBO, ca să nu mai zic de canalul cu Mâncare.
O caut pe Nina Borowski.
După ce i-l repari ei, să vii să mi-l repari şi mie.
- Bună. - Bună.
E jenant.
Oh, intra.
M-am bucurat că m-ai sunat. Adică, nu m-am bucurat că nu aveai unde să stai,
dar tot m-am bucurat că m-ai sunat.
Hai sus. Stau la etajul 2.
Intră.
- E super. - Aşa. Să îţi prezint cameră.
- O, e drăguţă. - Are nevoie de ceva personal.
Dar cunosc pe cineva la centru, care poate să îţi facă nişte perdele.
Ah.. Nu o să stau mult aici.
O să mă mut la fratele meu de îndată ce actuala lui prietenă pleacă.
Nu e nicio grabă.
Şi asta e baia.
Asta e camera mea.
- Ai multă lumină. - Da.
Şi asta e biroul.
Asta e tot.
Drăguţ.
Da, a fost logodit de 7 ori.
Uau. Serios, fratele tău?
Ai vrea să aranjez să vă întâlniţi?
O, mersi, dar e ultimul lucru de care am nevoie. Am destule pe cap cu Vince.
E gata.
- Pot să te întreb ceva? - Sigur.
Cum de eu stau aici şi el nu?
Eh, Vince e bine aşa cum e. Ia loc.
- Ok. - Îţi mulţumesc.
Mi-ai salvat viaţa, serios.
Nu e apă caldă între 2:00 şi 7:00.
V-aţi reparat televizorul doamna Sarni?
De ce? Vrei să vii să ne uităm?
Ok, deci ai cheile. Ai numărul de telefon.
Soneria interioară nu funcţionează. Ştii asta. Magazinul coreean e după pasaj.
E deschis până la miezul nopţii. Evită salata cu peste.
Toaster-ul e stricat. Foloseşte fierbătorul. Poşta vine dimineaţa.
Nu deschide uşa pentru nimeni "de la gaz" decât
dacă crezi că amândoi am fi interesaţi de asta.
- Eu am ajuns. - Bine, mersi pentru tot.
Cu plăcere. Metroul e la doi paşi în direcţia aia.
Ne vedem mai târziu.
- Ce s-a întâmplat cu Vince? - Nimic nu s-a întâmplat cu Vince.
- Ce s-a întâmplat cu Joley? - Nimic nu s-a întâmplat cu Joley.
Te-am sunat acolo azi dimineaţă. Mi-a zis că te-ai mutat.
Şi am făcut-o sâmbătă seara.
A fost fain?
A fost ok până când, duminică l-am văzut cu altă fată.
Kiesha, mie îmi place sexul. Şi îmi plac băieţii, mult.
Dar nu o să îmi pierd vremea cu un tip...
care nu vede lucrurile aşa cum le văd eu.
Chiar ai nevoie de tipul ăsta?
Asta e Pământul. Şi cuişorul ăsta, suntem noi, aici.
Şi lampa e soarele. Deci, de ce se întunecă?
Pământul se roteşte.
Foarte bine. Pentru că Pământul se roteşte. Şi de unde ştim asta?
Copernicus.
Nina?
Nina, tu eşti?
Hei, George. Ce faci? Vince McBride. Să ştii că Nina mi-a spus totul despre tine.
- Încântat. - Da, mă bucur că eşti aici, prietene.
Mă simt mai bine ştiind că cineva are grijă de faţă mea.
Hei. Vince, el e George. - Suntem prieteni vechi deja. Stai cu noi la un ceai?
- Nu trebuie să te îmbraci din cauza mea. - Nu, de fapt, George,
ai putea să îţi scoţi toate hainele şi nu cred că îl va deranja pe Vince.
Mă mănâncă de viu. Eu o ador, şi ea mă mănâncă de viu.
Nu-i aşa că te bucuri că te-ai mutat cu noi?
Aş fi putut să fiu profesor odată.
Ştii tu, ia-i cât sunt tineri.
Învaţă-i să nu creadă că altcineva controlează totul.
- Ştii la ce mă refer, George? - Ştie, Vince.
Nu. Ştie dar nu prea ştie.
Cum de nu predai la o şcoală publică, George?
Lucrez la şcoală Brinkley.
Dar eşti un tip gay. Nu ar trebui să le ţii partea celor discriminaţi?
- Nu putem să vorbim despre film? - Stai puţin.
Te superi dacă te întreb cu cât eşti plătit?
Faci mai mult de 200 de dolari, nu?
Puţin peste 250.
O, Hristoase Atotputernice. Şi ei sunt toţi nişte @#$&^% de milionari.
Ei n-ar mânca de prânz cu cât te plătesc pe tine.
Trebuie să faci ceva, George. Te ajut eu.
Sunteţi cu toţii păcăliţi.. Ştii asta, nu?
Eh.. mersi. E un sfat bun.
Dar mi-e teamă că mâine trebuie să merg la şcoală, aşa ca-
- Mi-a părut bine. - Şi mie.
Noapte bună, George.
L-ai terorizat.
Despre ce vorbeşti? Am avut o conversaţie drăguţă.
I-ai spus că nu are slujbă potrivită şi că e plătit prost.
Nu, nu, nu. N-ai fost atentă.
I-am spus că are slujbă potrivită la locul nepotrivit şi că nu face bani.
Nici măcar nu îl cunoşti.
Asta nu m-a oprit niciodată.
Sora mea vitregă are dreptate. Eşti un simplu buldozer.
Ce tot spui? Sunt o pisicuţă.
M-am supărat eu pe tine că ai lăsat un tip gay să se mute aici în locul meu? Nu.
- Nu, îmi place. - Vince, nu eşti obligat să îl placi.
Dar ştii care e faza? Cum de e ok că el să stea peste tine şi eu nu?
Nu sta peste mine, şi oricum pleacă în 2 săptămâni.
Nu, nu o să plece nicăieri. O să se
îndrăgostească de tine şi o să devină straight.
- O, eşti nebun. - Nu şi dacă te uiţi la ce mă uit eu acum.
- Vince. - Ce?
Treci încoace.
- Bună. - Hei.
Mâncatul nocturn. Prost obicei.
Shh. Vince doarme.
De fapt e foarte drăguţ.
Doar că s-a simţit ameninţat de tine.
- E absurd. - Nu, nu e.
M-a întrebat acelaşi lucru.
Cum de eu stau aici şi el nu?
Bingo. Poate tu ar trebui să mă consulţi.
Îl iubeşti?
Mda.
Indiferent ce ar însemna asta.
Doar că nu ştiu dacă ar trebui să locuiesc cu el.
Vince poate să umple o cameră întreagă.
Tu îl iubeai pe Joley?
Eh, cine ştie?
Aşa credeam.
- O, Doamne.. - George, îmi cer scuze.
Nu.. e.. E o prostie-
Ştii, adică, ştiu că e un măgar.
Mă gândesc că ar fi trebuit să îmi dau seama.
Nu, nu ai greşit cu nimic.
Ai avut doar încredere în el.
Dar tu nu ai fi lăsat să se întâmple aşa ceva. - O, da, sigur.
Eu nu am încredere în nimeni.
În special în tipi amuzanţi, arătoşi şi inteligenţi ca Joley.
Şi are gusturi bune.
Neah, nu prea are gusturi aşa bune.
Altfel ar fi fost încă cu tine.
Mersi.
- Ar trebui să mergem să dansăm. - Poftim?
La centrul comunitar în fiecare vineri seara. O să ne înscriu eu.
Trebuie să priviţi fiecare dans ca pe o aventură amoroasă de trei minute.
Băiatul întâlneşte fata. Se îndrăgostesc.. de muzică...
şi de stele şi de orchestră.
Şi apoi, trebuie să se despartă.
Habar n-am ce fac.
Nu ştiu să dansez.
- Nu ştiu nici măcar să dansez. - Zâmbeşte.
Pe vârfurile picioarelor. Eşti un fluture.
Asta înseamnă stânga sau dreapta?
Capul sus, tinerilor. Vă rog, capul sus, sus.
Capul sus, persoană tânără. Capul sus.
O să îţi găsim pe cineva. Asta am decis eu şi Kennedy.
Laurma urmei, pentru ce există fraţi?
- Mă vindec. - Eviţi.
Când te sun, eşti acasă saur dansezi mambo cu proprietara ta.
Nu e sănătos. Trebuie să ieşi iar în lume.
- Nu crezi, dragă? - Absolut.
Dragă, trebuie să mă întorc la revista Mi-a părut bine să te cunosc.
- Da, şi mie. - Deci, uh, ce crezi?
Pare drăguţă.
O să îţi găsesc eu pe cineva.
Nu vreau aşa ceva. Am un iubit foarte drăguţ.
E un bolshevik.
- Oricum nu merge nicăieri relaţia. - De ce trebuie să meargă undeva?
Pentru că la un moment dat trebuie să ai grijă şi de tine.
Am grijă de mine. Doar că nu am nevoie de ce ai tu nevoie.
- Trebuie să îl cunoşti pe tipul ăsta. - Ce tip?
E un otorinolaringolog.
Tocmai a fost pe coperta revistei "New York".
George, la un moment dat va trebui să începi să ai grijă şi de tine.
Am grijă de mine.
Aculta-mă. E otorinolaringolog.
Dar nu am păţit nimic.
Nici măcar nu am răcit.
Nu am nimic în comun cu tipul ăsta.
Mergi măcar la o cafea cu el.
Îţi promit, e de calitate.
Uhm...
- Uhm, George Hanson? - Da.
O, eu sunt Jonathan Goldstein.
Eşti adorabil. Adică, fratele tău e drăguţ, dar tu eşti irezistibil.
Ţi-a mai zis cineva că arăţi ca o piersică?
Nu.
Deci eşti otorinolaringolog?
Asta e, ştii tu, viaţa mea profesională.
Am şi alte interese care sunt mai jos de gât.:
()) asta e.. hei.
Şi am auzit că eşti pe coperta revistei "New York".
Am 3000 de pacienţi noi, 6000 cereri în căsătorie...
şi nici măcar o singură întâlnire bună.
- Mai vrei un pahar? - Da.
- Crezi că e în regulă? - Cine?
George. N-a mai fost la vreo întâlnire de
ceva vreme şi oamenii pot fi foarte ciudaţi.
Scrieţi codul dumneavoastră zip aici.
Nina, se întâlneşte cu un doctor celebru.
Senora, firma aqui..
Ce ne facem dacă îl aduce acasă?
Păi, noi o să fim fericiţi în camera noastră şi ei vor fi ocupaţi în a lor.
Sună foarte activ.
- Domnule Shapiro, aţi terminat. - Pot să îţi ating nasul? E ca o lalea.
Domnule Shapiro, vă avertizez, femeia asta are un coleg de cameră gay...
care nu dă semne că ar vrea să mai plece.
- Mare lucru, toţi sunt gay acum. - Aşa, spuneţi-i, domnule Shapiro.
- Gay? - Şi, senora.
O. Fiica ei e lesby. Şi ea e mândră de ea.
Ai văzut?
Doamna Ochoa este preşedintele organizaţiei "Mamele de lesbiene latino din New York".
Bravo ţie. Eşti o mamă bună.
"Suntem gay. Suntem aici. Obişnuiţi-vă cu asta. Nu vă puneţi cu noi."
Vedeţi, domnule Shapiro, problema mea e ca o
iubesc pe femeia asta şi vreau să locuiesc cu ea.
- Câştigi suficient? - Sigur, sunt avocat.
Oh, avocaţii sunt cei mai răi oameni. Căsătoreşte-te cu mine, dragă.
Am lucrat la încălţăminte pentru copii.
- Hello? - Hello.
- Eşti aici? - Sunt aici.
- Hei. - Hei.
Unde e dr. Goldstein?
Nu ştiu. Acasă.
Mă gândeam că poate voi-
Eu mă gândeam că mai bine nu. O, uh, să îmi aminteşti...
să nu mai merg niciodată la o blând date.
Nu eşti obligat. Spune "nu" şi gata.
Noapte bună.
- Pas, pas, repede, repede. - Pas, pas, repede, repede.
Lent, lent, repede, repede. Lent, lent, repede, repede.
- Foarte bine. - Foarte drăguţ, Silvia, excelent.
Very bine, mult mai bine.
Nu, nu, nu. Capul sus, tinere, capul sus.
- Ne scuzi puţin te rog. - Desigur.
- Bună, Nina. - Oh, bună, Danny.
- Ajutor. - Uită-te la mine.
- Nu, nu, nu. Termină Danny, te rog. - Madame Reynolds. - Te rog.
T-A-N-G-O.
Vă rog ridicaţi-vă, tinerilor. Sus.
Acum, unu, doi, pas lateral. Unu, doi, pas lateral.
Alunecaţi, alunecaţi.
Zâmbeşte, doamna Houston. Lăsaţi muzica să vă poarte.
Daaa.
Repede, repede, pas, pas. Repede, repede, pas, pas.
Bravo, tinerilor, bravo.
Bravo. Priviţi-i.
Bravi.
El e atât de sexy!
- Gene Kelly? - Mm. Da.
Nu e deloc genul meu.
Care e genul tău?
Variază, depinde.
- Cu cine te-ai culcat prima oară? - Ce e asta, "Adevăr sau provocare"?
Ce? Vreau să ştiu.
Lucy Jane Parnell.
- Posftim? - La banchet la liceul Bellmore.
Am făcut-o să se simtă foarte bine.
Te-ai culcat cu o fată?
Da. Lucy a fost prietena mea din liceu.
Ce... ce s-a întâmplat?
Păi, am ajuns la facultate şi se pare că...
mă atrăgea mai tare echipă de fotbal decât majoretele.
Aşa că mi-am dat seama că sunt gay.
Şi ce s-a întâmplat cu Lucy Jane?
Păi, cred că s-a măritat.
Sau conduce o companie de asigurări.
N-am idee-
Era aşa drăguţă.
Şi o dansatoare incredibilă. Dumnezeule, ce mai bătea parchetul.
Era frumuşică?
Da. Avea nişte ochi mari...
şi o guriţă mică şi strânsă...
iar nasul,
era exact ca o lalea.
Vroiam doar să îl ating.
Era cel mai proaspăt şi natural nas
# @$%, George. &^#$@*.
Vroiam să îl ating. - Termină. Nu, nu mă gâdilă. Nu începe cu gâdilatul.
Ieri am studiat paştele...
iar azi vom învăţa despre sărbătoarea evreiască numită "Pesah".
Tata e evreu şi mama e budistă, dar New Age.
- Bine. - Mama e catolică şi iubitul ei e etic.
- Uau. - Ambii mei părinţi sunt luterani.
- Şi ce? - Ambii mei părinţi sunt reformaţi.
Mama e A. A. Şi tata e creştin.
- Vin imediat înapoi. - Ok.
Când ai aflat?
Acum o oră.
Nu ştiu ce să fac.
- Spune-mi ce să fac. - Nu pot.
Poate ar trebui să vorbeşti cu Vince.
- El e tatăl. - Oh, Vince.
Vince crede în dreptul unei femei de a alege, atâta timp cât el face alegerea.
Nu. Nu pot vorbi cu Vince până nu îmi dau seama ce vreau eu să fac.
Am nevoie de nişte timp să mă gândesc.
Păi, eu îţi stau la dispoziţie, Nina.
Orice e nevoie să fac, o să fac.
N-a mai vorbit cu mine de trei săptămâni. Nu e ceva personal.
- A tot fost ocupată. - Se vede cu altcineva?
E o fată foarte frumoasă. Întotdeauna s-au dat bărbaţii la ea.
Nu mai e nimeni, Vince.
Voi doi încă petreceţi mult timp împreună, nu?
Ce fel de lucruri faceţi împreună?
Păi, vorbim. Ştii tu, mergem la filme.
Câteodată dansăm. Chestii obişnuite.
Dansaţi. Şi apoi ce?
Mergem acasă, ne băgăm în pat şi ne uităm la televizor.
Ok.
Dar nu eşti o ameninţare pentru ea, nu? Asta e atracţia?
- Nu înţeleg - Nu ştiu la ce te referi. - Ştii foarte bine la ce mă refer, George.
Nu îi oferi şi altceva mai mult decât prietenia?
Bineînţeles că nu îi ofer altceva mai mult decât prietenia.
M-am hotărât.
Te duc oriunde vrei să mergi.
George, o să păstrez copilul.
- Da? - Da.
Super.
Vei fi o mamă minunată.
Bebeluş norocos.
Şi, Nina, îl vei face pe Vince McBride cel mai fericit om.
Ce super!
Eu o să fiu responsabil cu toată educaţia muzicală.
Să-i spui lui Vince că eu aleg toate cântecele.
E super. E atât de super.
- Bună decizie. - George, vrei să sărbătorim?
George, vrei să creşti copilul ăsta împreună cu mine? - Bineînţeles.
Voi fi "unchiul George". Nu o să scăpaţi de mine niciodată.
De fapt, mă gândeam să continuăm să trăim împreună, că o familie.
Şi Vince?
Păi, el e tatăl. Nu se pune problema în privinţa asta.
Va exista întotdeauna în viaţa copilului meu.
Dar el nu înseamnă "acasă" pentru mine.
Tu da.
Nu îi poţi face asta lui Vince.
George, tatăl meu s-a însurat cu cine nu trebuia...
pentru că a crezut că e bine pentru mine.
Nu pot să îi fac asta copilului meu.
Eu şi Vince şi copilul-
- e o ecuaţie proastă. - Iisuse Hristoase, Nina. Vince e tatăl.
Ar trebui să fii cu tatăl copilului tău.
Nu vezi ce palpitant ar fi?
Tu iubeşti copii. Ai putea să creşti un copil.
Nu vreau să mă mărit cu Vince. Nu sunt obligată să mă mărit cu Vince.
Eu nu vreau să mă însor cu tine.
George, dar nu te cer în căsătorie.
Putem să facem asta pentru noi.
Nu se aplică nicio regula veche.
S-a făcut cam târziu.
Ar trebui să mergem.
Nici măcar nu o să te gândeşti la asta?
Ba sigur că da.
Eu sunt... foarte...
Ştii tu.
- Alo. - Nina, dragă.
Suntem chiar după colţ. Am mâncat la Norman Mailer's în Brooklyn Heights.
- M-am gândit să trecem pe la voi. - Fac pe mine!
- Venim imediat. - Aproape am ajuns. Nu-ţi fă griji.
O nu, e Constance.
Nu pot fi ei deja.
- Hei. - Incredibil!
- O, Vince, ar fi trebuit să suni. - Şi ce-aş fi rezolvat?
Vin Sidney şi Constance.
Perfect. Am destulă mâncare pentru toţi. George e încă aici?
Da, e aici. - O, perfect. Deci toată gaşca s-a adunat din nou.
- Va fi exact ca pe vremuri. Ai slăbit. - Sunt bine.
- Trebuie să vorbim. - Păi vorbim acum.
Încă nişte pâine. Salamul şi sunculita pe care o iubeşti atât,
brânză, mai avem nişte herring şi nişte mozarella delicios de proaspătă.
Vince, câţi oameni credeai că o să fie?
M-am gândit că poate s-au mai mutat nişte oameni în cameră liberă.
Nu prea ştiu ce se întâmplă pe aici, George. Ea nu vorbeşte cu mine.
Mai ai farfurii? De ce vin Constance şi Sydney?
Răspund eu.
- George! - Hei, vrăjitoarea mărilor.
Mă scuzaţi, e cumva o petrecere sus?
Nu, mergem să o vedem pe Nina. O ştiţi pe Nina. - George, e o petrecere?
- Spune-mi. E o petrecere sus acolo? - Nu, nu e nicio petrecere.
Le-ai spus musafirilor că nu e apă caldă după 8:00? - Mulţumim.
Superb. Cine are nevoie de portar când există doamna Sarni? - Hai odată, intra.
Ştii, chiar te invidiez că stai aici, George. - Serios?
Da, pentru ce îţi trebuie un dining, majordomi, baruri, petreceri?
Sunt doar dureri de cap.
Bill Styron locuia într-un loc exact ca asta când a gândit "Alegerea Sofiei".
Sydney, despre ce naiba tot vorbeşti?
- Bună. Pot la baie? - M-ai evitat.
- Nu, nu. - Bună, dragă. Ce mai faci?
Cum rezişti o vară întreagă fără aer condiţionat?
- Hei, Vinnie. - Hei, Sydney. Hai să mănânci, huh?
Oh, arată bine. Şi, pe cine aperi acum?
Nişte copii cărora li s-a înscenat un viol şi o acuzare de bătaie în Bronx.
Să-ţi zic eu ceva. Dacă aperi pe cineva celebru,
nu mai contează dacă câştigi sau pierzi,
Îţi dau eu 2 milioane de dolari pentru înţelegerea în privinţa cărţii.
Şi în plus, nici măcar nu trebuie să scrii. - Nu le am cu show business-ul.
Majoritatea celor care lucrează în domeniul tău nu se opun la puţină publicitate.
- Gândeşte-te la Court TV.. - Nu vrea să se gândească la Court TV..
Mâncarea asta e minunată. Tu ai adus-o, George? Aş putea mânca aşa zilnic.
Dă-mi herringul ăla sau vei auzi despre el toată noaptea.
- Despre ce o să auzi toată noaptea? - Sally, spală-te pe mâini.
Nina, pe unde ai fost?
Deci nu ai mai sunat-o nici pe Constance? Cum supravieţuieşti fără sfaturile ei?
Să ştii, Vincent, că vorbeşte cu mine zilnic. Suntem foarte apropiate.
Jur, mi-e mai cald decât îi e unei capre în China. Nu mă simt bine.
- Putem să deschidem un geam? - Da.
Ce ascunzi, Nina? - Te-ai despărţit în sfârşit de el? Sunt atât de mândră de tine.
Nu s-a despărţit de mine. De ce nu îţi vezi de treabă?
Dragă, crezi că e posibil să mă otrăvesc cu mâncare aşa repede?
- Ai cumva aer condiţionat? - Aduc ventilatorul.
Nu ar trebui să ridici lucruri aşa grele. De ce?
Sunt bine. Nu am nimic.
George, ce #@$% se întâmplă? - Cum îndrăzneşti
să vorbeşti aşa de faţă cu copilul meu.
- Betty, e timpul să plecăm acasă. - Betty e fosta ta soţie.
- Eu sunt Constance, mai ştii? - O, Doamne.
- Te culci cu ea? - Vince, sunt gay. - Serios?
Şi e o opţiune reală şi minunată.
Sydney, taci. George, ce se întâmplă aici?
Eşti însărcinată?
O, Doamne, eşti însărcinată.
- George, ce se întâmplă? - Cine e tatăl?
Ştiam eu, pui de curvă. Ştiam că nu poţi să te ţii departe de ea.
Vince, Vince, calmează-te. E copilul tău.
New York Hospital - Urgente, vă rog.
- Al meu? - Şi al meu.
E al meu? E al meu?
Un doctor. Vreau un doctor mare.
George, e totul în regulă acolo sus?
Vă ocupaţi voi? Nu aud nimic.
Ai nevoie de ceva să îţi dau?
Vreau să vorbesc cu cineva de la departamentul de gastrointestinale.
Ce se întâmplă?
Totul e în ordine, doamna Sarni.
Am crezut că a murit cineva şi a căzut pe jos, lisuse.
- O, Doamne. O, Doamne. - Dă-mi telefonul. Întinde-te.
Nu ar fi trebuit să mănânci herringul ăla.
Bine că ai scăpat. Sună aiurea rău.
Nici măcar nu o mai văd pentru că îşi petrece tot timpul la Vince.
Ceea ce e bine. Normal că e bine,
dar ce spune asta despre prietenia noastră?
Poate că nu am însemnat atât de mult pentru ea.
Parcă ai vorbi de o fostă iubită.
De ce trebuie să fie totul despre sex cu tine?
Poţi să te apropii de o femeie şi fără să te culci
cu ea. - Serios? Asta e ceva nou pentru mine.
Sunt sigur că Vince nu o lasa să se apropie de mine.
Trebuia să fiu mai deschis.
Adică, chiar ar fi putut să iasă ceva.
Mda, sigur, ar fi putut.
Cert este că vroia să şi-o pună cu tine.
- Nu-i adevărat. - Păi, amândoi suntem drăguţi.
Şi cunosc femeile. Îţi spun că vor să îţi fie prietene,
dar de fapt vor să... (şi-o tragă)
Ok. Oricum, ideea e că...
probabil va trebui să mă mut pentru că o să vrea să scape de apartament...
Aşa că speram să pot sta la tine câteva săptămâni. - Da.
- Hei, dragă. - Hei.
Să ţi-o prezint pe noua mea logodnică. Suni, George-El e fratele meu, George.
George, ea e Suni de la chirurgie.
Mersi.
Ok. Gata? Ridică-te.
Aşa, blochează cu corpul.
Apoi fă un pas- Aşa, bravo.
- Ok. - Gata?
Stai. Aşteaptă acolo. Ok.
Stai ca şi cum te-ai pregăti să arunci.
Gata?
Super.
Ok. Încă o dată.
Bravo.
La început iodul nu afectează soluţia de vitamina C.
Dar vedeţi ce se întâmplă când adaug mai mult.
Procesul se numeşte titrare.
Nu e ceva ce nu ştie fata asta să facă?
Să se uite la televizor.
- Doug. - Salut, Sydney. Ce mai faci?
George, unchiul meu Jonathan zice că te cunoaşte. - Da?
Păi, să mergem, Nathan. Hei, bună treabă, Mary.
Mă recunoşti în costumul de otorinolaringolog? - George.
Eşti liber weekend-ul viitor? Ştiu un club fain.
Mi-a părut bine să te văd.
- Ce faceţi aici? - O, i-am promis lui Sally că vin.
- Ce bine îmi pare să te văd. - Şi mie.
- Ce faci, Vince? - George.
Abia am făcut faţă. Primele 3 luni ne-au făcut cam mofturoşi.
- Da. Vince a devenit expert în sarcini. - Îmi place la nebunie.
- George, ne e dor de tine. - Vino să ne vizitezi. - Vince.
Nu există "noi". Încă există "tu" şi încă există "eu".
- Ok. - E ca un lipici.
Madame Reynolds întrebă de tine săptămâna trecută.
- Ah, ce-aş vrea să mai merg la dans. - Atâta timp cât nu te oboseşti.
- George, la cât se prezintă premiile? - Uh, 20 de minute.
Prezentare de premii? George, cum rămâne cu...
"nu contează cine câştigă, ci cum joci"?
Eu nu cred că ar trebui să existe premii. Părinţii sunt cei care vor premii.
Asta strica ţara asta. Obsesia să fii primul cu orice preţ.
- De aici începe totul. - Sunt de acord.
Încerc să le induc acestor copii un spirit de comuniune.
Crede-mă, nu poţi să faci asta. Părinţii ăştia sunt ucigaşi înnăscuţi.
O, Vince, ce prostii spui.
Nu cunosc pe nimeni mai competitiv ca tine.
Am zis eu că e ceva rău în a lupta pentru perfecţiune?
- Am zis eu asta? - Iisuse Hristoase.
Măcar cineva înţelege ce vreau să spun.
- Cum te numeşti? - Melissa Marx, co-profesoara lui George.
Îmi pierd cumpătul. Scoate-mă de aici.
- Ai dreptate. - Nu i-am zis eu să vină, ştii.
Ai absolută dreptate. Nu o să meargă aşa.
Ştii, apropo, suntem amândoi însărcinaţi?
Întâi ni se face rău împreună.
Apoi vomitam împreună. Apoi mergem la @#$#% de sonograme împreună!
Nina, e o ecuaţie proasta-tu, Vince şi copilul, proastă pentru voi toţi.
Nu mai spune, Sherlock. - Mi-ai făcut o ofertă şi eu nu te-am refuzat.
Poftim?
Mi-am petrecut ziua de ieri privind un copil jucându-se cu tatăl lui.
Am crezut întotdeauna că pot să îi cresc pe copiii altora, dar...
altcineva, un tip adevărat că Vince îi ia acasă.
Apoi m-am gândit, că nu sunt obligat să fiu tot timpul acela care îi...
priveşte plecând.
Nu sunt obligat să fiu eu acela care...
aşteaptă apusul să treacă.
Pentru prima dată, am crezut că pot să fiu...
tipul care spune "noapte bună".
Ce vrei să spui?
Vreau să spun "da".
Îmi pare rău să vă întrerup, dar e timpul să mergem acasă.
Nu voi merge acasă cu tine, Vince.
Mă întorc în Brooklyn.
Nu te poţi întoarce în Brooklyn în seara asta.
Avem programare la doctor mâine dimineaţă.
Nu, "noi" nu avem programare la doctor.
"Eu" am programare la doctor.
Ok. "Tu" ai programare. Spui prostii, Nina.
Ok. Vince, relaţia nu merge.
- Nu putem vorbi mai târziu? - Nu. Nu, trebuie să vorbim acum.
De faţă cu el? - Da. Vince, am încercat să îţi vorbesc acasă.
Nu mă asculţi.
George, asta e problema mea şi a Ninei, ok?
Ai făcut destule ca să strici totul. E timpul să pleci naibii din vieţile noastre.
Nu, Vince. Asta e şcoala mea. Nu-ţi permit să-mi zici ce să fac.
Nimic nu a mai fost la fel între mine şi Nina de când ai apărut tu.
Asta te face fericit? Aşa protestezi tu?
- Vince, te rog, ascultă-mă o dată. - Nu, ascultă-mă tu pe mine.
Nu vezi adevărata faţă a acestui tip. De fapt e un c... t care strică tot.
Vince,
vreau să îmi cresc copilul cu George.
Oh. Oh.
Ştii ce?
Eu vreau să îl cresc cu omul din lună.
Măcar o dată, de ce nu asculţi ce are şi ea de spus?
- Nu-mi spune mie cum să tratez o femeie. - Vince, calmează-te.
Nu, nu o să mă calmez!
Aveţi un tupeu, voi, băieţii homo.
Daţi peste cap viaţa femeilor dar nu aveţi nicio responsabilitate fizică.
Aculta-mă. Nu.
Când copilul ăsta te va întreba cine e tatăl lui,
să-i spui că tatăl lui nu a mai vrut să dea ochii cu mama lui niciodată.
Capul sus, tanaro.
Vrei să asculţi bătăile inimii?
- Pot? - Da, sigur.
Uimitor.
George Hanson.
Steve Casillo?
Uau!
Nu m-aş fi aşteptat să te văd pe aici vreodată.
Ea e prietena mea. Nina Borowski.
- Da, văd. - Bună.
Nu, e prietena, prietena şi atât. E..
E însărcinată.
- Păi, pot să vă dau o reducere, ceva. - O, doar ne uităm.
Da...
Simţiţi-vă liberi să vă uitaţi.
Ok.
Limonadă?
Da mersi.
O, Doamne.
La casa super-agentului Sydney Miller's în acest weekend.
Printre invitaţi s-au numărat Anne Rice, regele Hussein şi generalul Colin Powell.
- Distracţie fierbinte pe timp de vară. - Cum de nu am fost şi noi invitaţi?
Slavă Domnului, că nu am fost invitaţi.
George, cine era bărbatul de azi, din magazin?
O, doar cineva cu care am avut o mică încercare înainte să îl întâlnesc pe Joley.
Ştii, dacă cumva vrei să îl inviţi aici,
e în regulă.
Mhm.
Aş putea să dorm în camera ta.
Dacă aş zice, "E o idee genială, îl chem acum"?
Aş zice, "Super!".
Asta nu e o căsnicie.
Nu vreau să te fac să renunţi la viaţa ta.
Nu mă faci.
Super.
Şi, îl suni?
De fapt, plec cu el în Paris diseară.
- Serios? - O, Doamne.
Doar că urăsc secretele, George.
Ce secrete? Eu îţi spun tot.
Promite-mi că dacă se schimbă ceva în viaţa ta, îmi vei spune.
Nu se va schimba nimic. Nu plec nicăieri. Chestia asta nu e temporară.
- Nu-ţi lipsesc bărbaţii? - Ba da... Câteodată.
Ţie nu?
Cred că da.
Dar nu le simt lipsa când sunt cu tine.
Crezi că cuplurile căsătorite sunt la fel de fericite cum suntem noi?
Sper.
Pentru că suntem destul de fericiţi.
Se pare că sexul chiar nu e mare lucru.
Nici măcar cu Lucy Jane?
Pur şi simplu te ador, Nina. Pe bune.
Şi eu pe tine.
- Da. - George, salut.
Sunt Joley. Ce faci?
Cine e?
Fratele meu.
George, mai eşti?
Da. Şi Nina te salută.
O.
Aş fi crezut că ai pe cineva până acum. De-aia...
de fapt de-aia nu am sunat.
Da. Nina e încă aici.
George, ce bine e să îţi aud vocea.
Mă mir şi că vorbeşti cu mine. M-am purtat ca un idiot.
Uite, am fost rugat să merg la o adunare de critici...
la vechea ta facultate peste două săptămâni.
Şi mi-am adus aminte de ziua în care am mers acolo noi doi.
Primul nostru Crăciun împreună, mai ştii?
Şi vrei să vin cu tine?
Foarte drăguţ din partea ta.
Nu m-ar surprinde dacă nu ai vrea să mă mai vezi vreodată.
Dar...
ar însemna enorm pentru mine doar să.. să fiu cu tine.
Am făcut o rezervare la hanul acela drăguţ la care am stat noi atunci.
Da, păi, te sun dacă pot să vin.
Mă gândesc la tine mereu.
Şi.. Trebuie să îţi spun că..
Chiar îmi lipseşti.
Da. Mersi. Mai vorbim noi.
Unde vrea să mergi?
Hmm? A, la facultate.
La o reuniune?
Ceva de genu.
Nina, era Joley.
Şi ai de gând să mergi?
Nu ştiu.
Asta de obicei înseamnă "da".
De ce mă cunoşti atât de bine?
- Salut. - Salut.
Arăţi minunat.
Îmi place asta.
- Te sunt la Constance mâine dimineaţă. - Promiţi?
- Promit. - La ce oră?
Devreme. Promit.
Normal nu m-aş duce la conferinţele astea. Dar au insistat să merg,
şi cred că e bine să stau de partea bună a recenzenţilor.
O, cartea mea! Ţi-am zis că mi se tipăreşte cartea în ediţie în Anglia?
E ceva pentru un american care îl studiază pe
Shaw să se descurce aşa de bine în Europa.
Eşti bine, iubitule?
Cum de ne-am întors atât de brusc la stadiul "iubitule"?
Poate că nu ar fi trebuit să îl părăsim.
- Ce-ţi mai face studentul? - Înapoi la iubita lui..
E.. Doar un copil dat peste cap.
Şi acum vreţi să fiţi doar prieteni? Ca să ştiu.
- Exact asta e problema ta, George. - Ce?
Nu ai stima de sine.
Habar n-ai cât de important eşti pentru mine.
- Mersi. - Şi m-am tot gândit la tine.
Trăieşti cu o femeie într-un tomberon în Brooklyn, iar mie mi-e urât...
şi mi-e dor de tine.
Putem şi mai bine de atât.
- Nina! - Bună.
Tocmai l-ai ratat pe Steven Spielberg şi pe Peter Jennings.
O, pun pariu că îmi transmit toate cele bune.
Dragă, nu începe weekend-ul aşa. Am destule pe cap.
Ce porţi?
- Bună, dragă. Ce mai faci? - Bine.
Unde e George?
George e cu fostul lui iubit, adică unde trebuie.
Constance, nu e cu fostul lui iubit.
Mi-ai spus că a plecat cu doctorul Joley.
- Asta nu înseamnă că sunt împreună. - Sally, stai jos şi pune-ţi centura.
Dragă, vreat să te relaxezi weekend-ul ăsta.
Te plimbi. Mănânci bine.
Să ne laşi pe mine şi pe Sydney să avem grijă de tine.
- Şi pe mine. - Şi pe Sally.
- Da, iubito. - Vom avea o cină drăguţă şi relaxanta.
Doar nişte vechi prieteni. Şi vine şi Stephen Saint.
Şi, incredibil, abia aşteaptă să te vadă.
I-ai făcut o impresie foarte bună la petrecere.
- Bună. - Dr. Robert Joley.
A, da, Dr. Joley. Aveţi rezervare pentru trei nopţi şi un pat dublu.
Paturi separate. - Nu cred că am o cameră cu pături separate.
- Îl luăm pe cel dublu. - Dacă îmi permiteţi.
Am eu o cameră cu pături separate.
- Aş fi bucuroasă să fac schimb cu voi. - Sunteţi sigură doamna Skinner?
- Sigur. - Mulţumim, doamna Skinner.
Ar fi păcat că voi doi băieţi să vă încălecaţi prin pat.
- Chiar la capătul scărilor. - Mulţumesc.
Credeam că primim o reducere.
Păi, asta e reducerea. Drumul e prin sala de mese.
Dr. Joley, presupun.
Ca să vezi, Rodney Fraser.
Eşti unul din motivele pentru care am acceptat să vin.
O, mulţumesc. Văd că nu ţi-ai pierdut farmecul.
O, apropo,
felicitări pentru George Bernard Shaw.
- Mulţumesc. - E aşa o..
Aşa o noutate să citesc o perspectivă americană asupra subiectului.
Hmm.
O, el e Paul James. Dr. Robert Joley.
- Încântat. - Nu cred că îl cunosc pe prietenul tău.
- George Hanson. - George Hanson. Încântat. Paul James.
Eşti la teatru? - Nu. E un absolvent al universităţii care ne găzduieşte.
O, serios? Întoarcerea autohtonilor.
Păi, abia aştept să ne mai vedem...
prin campus, hmm? Pa.
- Pa-pa. - Ne mai vedem.
Mă întreb dacă "doamna" Rodney e plătită cu ora.
S-ati spun ceva. Când prima mea soţie m-a părăsit,
Vroia să îmi fure clienţii.
Adică, înţeleg casă, maşinile.
Dar clienţii, clienţii mei.
Ştii, de când ne-am văzut ultima oară,
Am făcut nişte terapie intensivă,
şi, am început să fac yoga.
- Şi m-am lăsat de publicitate. - Hmm.
Ştiu că sună cam brusc, dar,
Sunt gata să fiu tatăl copilului tău.
Noapte bună.
Şi mulţumirile noastre doamnei Gutierrez...
pentru întrebarea extrem de interesantă şi un răspuns curajos...
din partea criticilor.
Şi acum să continuăm cu..,
oh, o altă întrebare din partea doamnei Gutierrez.
O, da. "Ce părere aveţi marile opere literare...
transformate în comedie muzicală?"
Ei, pare adresată colegului nostru. Profesore.
Păi, o să încep prin a spune că...
Cred că "My Fair Lady" este o distorsionare a operei lui Shaw, "Pygmalion",
la fel cum e "West Side Story" pentru "Romeo şi Julieta".
Dar vedeţi, eu urăsc toate musical-urile,
le consider, ahm, limitate cultural...
şi, uh, sincer, periculoase.
Deci avem un răspuns categoric de la Dr. Joley.
Am văzut spectacole de artă...
în cluburi de transsexuali din Berlin...
care aveau un impact teatral mult mai mare...
decât tot ce văzusem vreodată pe Broadway.
Te referi la femei mânjite cu ciocolată? Ceva de genul ăsta?
Mă refer la adevăraţi artişti.
Încă nu mi-am revenit după vizionarea minunatei producţii...
a Ulrikei Schinkel pentru "Beethoven în Ketten", adică "Beethoven încătuşat",
printre ruinele Reichstag-ului.
Şi, ceva care te-ar putea interesa în mod special pe tine, Rodney,
este ca teatrele din Germania sunt pline de oameni tineri.
Nina! Mergem toţi la un picnic pe plajă!
O, iubito, aştept un telefon.
O, mami, Nina aşteaptă un telefon.
Iubito, cheamă-l pe tatăl tău. Hai!
- Vin şi eu mai târziu. Promit. - Iisuse Hristoase!
De fiecare dată când te văd, eşti melancolică.
Eşti musafiră aici. Ai putea să faci un mic efort. - Dar am făcut.
Lui Stephen i-a plăcut la nebunie de mine.
Sper că realizezi că tocmai e în pat cu fostul lui iubit.
- Cine, Stephen? - Bărbatul al cărui telefon îl aştepţi.
Ştii,
Îmi plac oamenii gay.
Dar nu prea îmi convine că sora mea însărcinată să fie îndrăgostită de unul.
- Nu sunt îndrăgostită. - Sincer,
nici când eram disperată să mă mărit cu Sidney nu făceam cum faci tu acum.
Şi Sidney e straight. Dar tu chiar ai luat-o razna.
E o alegere mai absurdă chiar şi decât Vincent.
Nici măcar nu îl fuţi.
Pot să te întreb ceva?
Când a fost ultima dată când tu şi Sidney aţi făcut sex?
Nu despre asta e vorba.
Exact. Nu se reduce totul la prietenie oricum?
Ba da. Dar oamenii normali încep de undeva...
unde tu şi învăţătorul nu o să ajungeţi niciodată.
Ar trebui să te vezi puţin pe tine. Parcă erai psihiatru.
Sunt asistenta socială, Constance!
Oh! Mă laşi odată să-mi trăiesc şi eu viaţa?
Ascultă-mă bine.
George e G-A-Y. Gay.
Asta înseamnă că nu se culca cu femei.
- S-a culcat cu o femeie. - Poftim?
Lucy Jane Parnell.
O, te rog, lasă-mă să ghicesc. În liceu?
Toţi încearcă o femeie o dată în liceu.
Dar tu eşti atât de naivă încât crezi că pe baza acelei experienţe,
poţi să îl faci să îşi vină în fire.
Nina, un învăţător gay e un bilet fără întoarcere spre nicăieri.
Aş fi înnebunit să vin într-un loc ca asta.
Să citesc, să dorm, să am discuţii. Sex.
Păi noi n-am prea, uh, avut parte de aşa ceva. Dar am vorbit mult despre asta.
- Şi, ai mai jucat vreodată? - Eu? Nu, nu chiar. Eşti actor?
Păi, încerc.
Aşa l-am întâlnit pe Rodney. La un curs despre teatrul universal.
Care e perspectiva lui asupra teatrului universal?
Păi, Rodney e foarte exigent. Îi place Damn Yankees şi Shakespeare.
Dar doar să citească. N-a văzut niciodată o piesă care să se ridice la standardele lui.
Nu îţi poartă pică prietenii tăi actori, pentru că eşti cu un critic?
Păi, n-am fost niciodată "cu el" cu el.
Doar că a venit la mine într-o zi după curs,
şi de atunci a fost pentru mine un mentor, şi că o familie.
O, mă gândeam că poate locuiţi împreună. Îmi cer scuze.
O, dar chiar locuim împreună.
Mi-a oferit o cameră ca să pot strânge bani pentru lecţii de actorie.
Eh, întotdeauna am raţionat greşit.
În anul întâi eram îndrăgostit de un tip Trotter Bull III.
Arată exact ca un vâslitor din'ala.
Mie îmi pare că ai raţionat destul de bine. Exceptând faptul că avea prietenă..
Chiar am avut curajul să vorbesc cu el într-o seară...
despre Walt Whitman.
Probabil a devenit un bancher investitor, a avut patru copii,
toţi cu numele Trotter şi, probabil n-a mai vorbit despre poezie niciodată.
Îţi vorbesc eu despre poezie.
Sigur. Oricând.
- Înotam? - Whoo!
Aşteaptă-mă! Ohh!
Răspund eu. E pentru mine. Alo?
Nu. E la plajă.
Aham. E Martha Stewart pentru doamna Miller.
- Da? - E celebra Martha Stewart?
Da. Oh, aşteptaţi puţin vă rog?
Doamna Stewart, am probleme mari cu salată de rhododendron.
Aham.
O să te mai văd?
Sper.
Când să te sun?
Of, rahat. Colega de cameră. Trebuia să o sun de dimineaţă. Căcat!
- Colega de cameră? - Da. Locuim împreună.
Nu trăim împreună, doar locuim împreună. Căcat!
E în dormitor. O chem acum.
- Se pare că e în pat. - Bună, George.
Bună. De ce eşti în pat? Ţi-e rău?
Sunt însărcinată, George. Sau ai fost atât de ocupat cu Joley încât ai uitat?
Nu am făcut nimic cu Joley. Abia îl mai văd.
- Atunci hai să mergem acasă. - Ce vrei să spui?
E un autobuz la 7:00.
- În seara asta? - Da. De ce nu?
Nu vreau să călătoreşti singură aşa de târziu.
N-ar fi mai bine să împrumut maşina fratelui meu şi să te iau mâine la prânz?
George, te rog. Te rog. E aşa... sunt vai de capul meu.
Te rog. Ai putea şi tu să iei un tren,
şi am fi amândoi în păturile noastre până la miezul nopţii.
- Nina. - Te rog. Trebuie să mă salvezi.
Trebuie să scap de aici,
şi tu chiar nu ai pentru ce să stai acolo.
Oricine pleacă de la Hamptons e ok pentru mine.
Urăsc locul ăsta.
E prea pretenţios.
Dacă nu eram căsătorit şi tu nu erai sora vitregă a soţiei mele.
- Aş fi avut o aventură amoroasă cu tine într-o clipă.
Eşti extraordinară.
- Vrei nişte bani? - Nu, mersi, e în regulă.
- Dar nişte cioco? Hmm? - Nu.
Am galerele pentru noul Michael Crichton în maşină.
O, nu, serios. Mersi, Sidney. Pa.
Bună.
- Bună, Melissa. - Bună.
- Şi ce mai faci? - Rahat!
- Hei, lasă-mă să te ajut. - Nu. Sunt bine, Vince. Gata. E în regulă.
- Ok? - Mersi.
Vince, dragă.
Melissa, aşteaptă puţin. Să zic "pa".
- Vince, sunt obosită. Nu am chef să... - Nu. Doar un minut.
- Hei, să-ţi chem un taxi? - Nu, Vince. E în regulă. Serios.
- Nina, te rog.. - Vince, te rog. E în regulă. Serios.
Salută-l pe George. Abia aştept să înceapă şcoala. - O, sigur. Aşa o să fac.
Hei! Ohh!
Mă scuzaţi. Mă scuzaţi.
Oh, o să fiţi încântaţi că m-aţi întâlnit.
Tocmai mi-a fost furată geanta şi sunt însărcinată şi nu pot să ajung acasă.
- Sunteţi rănită? - Nu, sunt bine.
- Sigur? - Da. Doar mi-a fost furată geanta.
- Ok. Păi, să mergem. - Bine.
- Mă ocup eu. - O, slavă Domnului.
- Mergem să declarăm toate astea. - Mersi.
Şi apoi când termin serviciul, te duc eu acasă.
Super. Mersi.
Adică, mă mir că nu m-a arestat pe mine.
Eu sunt jefuită şi deşteptul de sergent da vina pe mine.
El e singurul aşa. Restul suntem toţi sensibili.
"Doamnă, aţi căutat-o cu lumânarea." Credeam că oamenii că ăştia...
nu-s lăsaţi să intre la poliţie, ştii?
Adică nu e treaba lui...
unde "naiba" e soţul meu.
De exemplu, ţie nu îţi pasă. - Mie? Eu obişnuiam să le dau femeilor multe păreri.
Dar acum mă las dus de val.
- Eşti gay? - Pardon?
Am o nouă teorie cum că orice bărbat...
care nu îşi dă cu părerea întruna trebuie să fie gay.
Păi, are la fel de mult sens ca Freud.
Oh, are mult mai mult sens decât Freud.
Freud nu ştie o pulă despre femei.
Nu pot să cred ce am spus.
Drăguţ din partea ta să mă conduci până acasă. - Nici o problemă.
Dacă aş fi fost căsătorit, mi-aş fi dorit să îmi conducă cineva soţia acasă.
- Soţul tău e acolo? - Nu am soţ.
- Mm. Tatăl? - Oh, nu, nu.
Cu siguranţă nu va fi acolo.
Abia mai vorbesc cu el.
Păi, nu o să găseşti pe nimeni până când nu eşti
destul de curajoasă să renunţi la cel vechi.
Dar nu vreau să găsesc pe cineva.
Asta e bine.
Mulţumită cu condiţiile date.
- Da. - Şi eu.
Dar tu eşti aşa de drăguţ.
Ar trebui să fii căsătorit.
Crezi că toţi oamenii drăguţi sunt căsătoriţi?
Ce fel de sfătuitoare eşti tu?
Poţi să opreşti acolo. Oh, mersi atât de mult.
Eşti chiar de treabă.
George!
Oh, Doamne! Deja te-ai întors? Bună!
Ohh!
- Te-a adus cineva? - Nu. Mi-a fost furată geanta...
- La staţia de autobuz. - Poftim?
Şi Vince şi Melissa erau în autobuz,
şi Sidney mi-a zis că ar dori o aventură cu mine.
A fost un weekend în iad.
Hai. O să îţi fac un ceai.
Hei, dragă. George, frumoase veşti despre tine şi Dr. Joley.
Sidney şi cu mine îl adorăm. E atât de deştept. Bravo ţie. - Pa, George.
Hei.
Hei, Nina, ai aflat cine e tatăl?
Eu hotărăsc, Kiesha.
- Da! - Da, ştim.
Şi ce faci de mâncare, Nina?
Friptură cu ghiveci. E preferata lui George.
- S-a întors? - Nu ştiu.
Paul?
O, nu. Trebuia să fie la teatru.
Paul? Am plecat de la jumătate.
O grămadă de bărbaţi umflaţi cu pompa dezbrăcându-se.
Devine groaznic de plictisitor.
Mâine seară o să văd King Lear. Dumnezeu să mă ajute.
Mă aştept să se urce pe scenă, să spună că e bătrân, fierbinte...
şi să se dezbrace până la chiloţi.
Oh, vrei un pahar cu vino?
Şi spune-i celui care e cu tine acolo că şi-a uitat geantă pe canapea.
Ah, absolventul. Te rog, ia loc.
Uh, Paul şi cu mine încercăm în ultima vreme...
unele din cele mai bune chardonnay-uri australiene.
- Te servesc? - Oh, nu, mulţumesc.
Oh. Paul?
Şi ce mai face distinsul student al lui Shaw, Dr. Joley?
Păi, nu l-am mai văzut de la întâlnirea criticilor.
De fapt, George locuieşte cu o femeie.
Serios?
Cât de "Bloomsbury".
- Uh, Nina e prietena mea cea mai bună. - Eh, după cum ştii,
Paul şi cu mine mergem des la teatru.
Poate că tu şi prietena ta doriţi să ne însoţiţi odată.
Drăguţ din partea dumneavoastră.
Dar, nu cred că îi place la teatru.
Oh. Are absolută dreptate. Nu e nimic de văzut.
Poate am putea să mergem odată la masă împreună.
În orice caz, ne dorim să te vedem mai des. Bine?
Păi, s-sper. Ştiţi, îmi cer scuze. Trebuie să, uh-
Oh? Serios?
Nu îţi uita gentuţă.
- Mi-a părut bine să vă văd. - Noapte bună.
Noapte bună.
Mă întorc imediat.
Te sun mâine.
Mersi că m-ai sunat înapoi.
Nina, probabil aveai dreptate. Noi doi ca un cuplu...
nu eram o variantă prea bună.
Faptul că încă te iubesc e...
e problema mea.
Mă pot ocupa singur de ea.
Nina...
orice ai vrea să faci,
măcar de data asta, nu o să îţi spun eu cum.
Aş vrea doar să cred că aş putea, cumva, să apar şi eu în viaţa ta.
Vince,
tu eşti tatăl.
Bine. O să am încredere.
- Oh, bună. - Bună.
- Ce mai faci? - Louis.
- El e Vince. - Încântat. Louis Crowley.
Hei. Vince McBride. - El e nepotul meu Joe şi ea e nepoţica mea Sophie.
Vince este tatăl...
Copilului ei. Sunt tatăl copilului.
Ah, I see. Şi, ce face uh-
- George. Colegul de cameră. - E bine. E acasă.
O! Fain.
- Lasă-te dus de val. - Exact.
- Bună. - Bună.
- Scuze. - Nu te scuză.
Scuze că am întârziat.
V-a spus Nina că am fost în vizitala nişte colegi de facultate...
- am băut prea mult şi.. - Păi de ce nu i-ai adus şi pe ei?
Poftim? - Mm. Adică e păcat să întrerupi aşa o petrecere grozavă.
De fapt aş vrea să îi cunosc pe prietenii tăi într-o zi.
- Şi până la cât ai stat treaz? - Până târziu.
Atât de târziu încât nu mai era nici măcar un taxi în Manhattan, nu?
Păi, ştii, eram prea beţi să mai mergem acasă.
Ooh. Da. Fratele meu cel mare, petrecăreţul.
- Cafea? - O, da, vă rog.
Să vă spun specialităţile?
Nu. Un suc de portocale şi ouă Florentine vă rog.
Şi, Caroline, mai e valabilă nuntă?
- N-am auzit să nu mai fie. - Dar aştept.
- Păi, noi abia aşteptam. - Da. Dacă mai ai timp.
A fost foarte ocupat toamna asta cu... "întâlniri de facultate".
Da. Încerc să pun totul în ordine înainte să vină copilul.
Lucrez la un nou curriculum. - Iisuse! N-aş fi
crezut că o să îl aud pe fratele meu mai mare...
vorbind despre bebeluşi care "vin", şi asta înaintea mea.
Asta mă oftica mai tare. Mi-ai luat-o înainte.
Eu cred că ceea ce faceţi voi doi e fantastic. Serios.
Totuşi, am o întrebare. Cum rămâne cu tatăl?
Cred că e cel mai interesant tip din lume, sau cel mai tolerant.
De fapt, se întâlneşte cu Melissa, colega lui George.
Aşa că asta necesită un car de toleranţă.
Nu, dragă, nu se mai întâlnesc. S-au despărţit.
Stai puţin. Cine e aceasta Melissa?
- E drăguţă? - Frank!
Hei, îmi ţin şi eu opţiunile deschise?
Frank, eşti oribil.
George, nu suntem toţi oribili? Nu că bărbaţii sunt nişte brute?
Eu cred că Nina şi George au o relaţie extraordinară.
Da, atunci când ne vedem, avem o relaţie extraordinară.
Hei, George, când încep să se plângă că nu vă vedeţi destul,
trebuie să le cumperi un diamant sau să le duci la teatru.
Poate că am putea să mergem toţi să îl vedem pe un
prieten de-al meu într-o piesă, săptămâna viitoare.
Păi, eu sunt de serviciu, şi Frank cu siguranţă nu merge fără mine.
- O, te rog. - Nu. Nu.
Asta înseamnă că avem doar noi doi o întâlnire în acest weekend?
Sau voi mai primi un telefon sâmbătă după-amiaza?
Sfinţii nu se mişcă, ci îndeplinesc dorinţele celor care se roagă.
Atunci nu mişca, ca să culeg efectul rugii mele.
De pe buzele mele, prin ale tale, păcatul meu e ispăşit..
Atunci să aibă buzele mele păcatul pe care l-au luat.
Păcat de pe buzele mele?
Dă-mi păcatul înapoi.
Săruţi că la carte.
Uh, poftim.
- Mersi. - Mersi.
- Well, cheers. Cheers. - Cheers.
Ce bine îmi pare să te cunosc. George vorbeşte despre tine mereu. Oh.
- Ohh! - Ai fost excepţional.
O, şi, ea e Nina.
Bună. Ai fost... super.
Încântat să te cunosc. George vorbeşte despre tine mereu.
Hei, George! George! Hei, ce faci?
Vreau să îţi prezint pe cineva. - Nu ştiu dacă mă mai ţii minte din facultate.
Da. - Am vorbit toată noaptea despre Walt Whitman.
- Trotter Bull. - Paul. Paul! Paul!
- El e Trotter Bull. - O, Doamne!
Am auzit atâtea despre tine.
George vorbeşte despre tine mereu.
Serios? Ai fost grozav în piesă.
George, a fost drăguţ să te văd din nou. Să îţi dau cardul meu.
Dacă ai vreodată nevoie de un agent de schimb.
Mersi. Mi-a părut bine să te văd, Trotter.
Ştii că avem chestia aia la 10:00.
Mi-a părut bine să te cunosc.
Aş fi dorit ca el să fi fost Mercutio în locul celui care a fost.
- Rodney, te rog. - Şi avea dreptate. Ai fost foarte bun.
Dar, ştii, ăştia fac piese de Shakespeare moderne...
pentru că nu au absolut nici un gust...
pentru altă perioadă sau limba, decât a lor.
Evident, ratatul care a regizat asta a sperat să transforme...
cea mai frumoasă poveste de dragoste a lumii într-o reclamă Calvin Klein.
- Ar trebui împuşcat! - Domnule Fraser?
- Da? - Eu sunt regizorul.
- Să te ajut. - Mersi.
- Noapte bună. - Da, noapte bună.
Eu şi George ne întrebăm ce faceţi de ziua recunoştinţei.
- Oh, nu, Îmi pare rău. Noi... - Nu, nu, nu, nu. Venim cu plăcere.
- Drăguţ din partea voastră. Mulţumim. - Ohh.
- O! - Scuze. Minunat.
- Ok, deci la 1:00. - Vom fi acolo.
Ok.
- Pa. - Noapte bună.
Eşti extraordinară.
Par a fi un cuplu foarte drăguţ.
Hei, tu! Nu-mi pasă ce zici. Iubesc Leş Mis.
Şi cred că Andrew Lloyd Webber's e un geniu.
- Bine aţi venit. - Ne bucurăm să te revedem.
- Bună. - George. Happy Thanksgiving.
- Happy Thanksgiving. - Ai nevoie de ajutor?
- Nu. Totul e în regulă. - Oh, ce uşurare.
Contrar stereotipului, gătesc groaznic.
Nu. Vă rog, vă rog, luaţi loc.
Sau, George, ai putea să îi plimbi puţin, ştii,
până mă pregătesc.
Păi, ce-ar fi să mergeţi voi doi copii să vă jucaţi pe undeva?
Iar eu voi sta aici cu Nina.
Ar trebui să îi spui, George.
Nu vrei să îl răneşti pe Rodney, iar eu nu vreau să o rănesc pe Nina.
Eu nu vreau să îl exclud pe Rodney. E diferit.
Încerci cumva să îmi spui ceva? Pentru că am putea să terminăm.
Nu. Eu.. Doamne, nu e uşor.
I-am promis. I-am promis că o voi ajuta cu bebeluşul.
Super. Ajut-o.
- Poţi să fii unchiul. - Poţi să fii naşul.
Nu înţelegi. Sunt mai entuziasmat de copilul ăsta decât orice altceva.
- Mai mult decât de mine? - O, doamne, Paul, nu o face să sune aşa.
Nu o fac să sune aşa, tu o faci.
Te iubesc foarte mult.
Cred că amândoi ne comportăm destul de bine având în vedere circumstanţele.
La urma urmei, nu e întotdeauna uşor...
să stai singur în dormitorul de lângă.
- De lângă George and Paul? - Ştiai?
Bineînţeles.
Bineînţeles că ştiam. Cred că Paul e super.
Da, cu toţii suntem.
Probabil îţi par destul de ciudată.
Eu am păreri doar despre Shakespeare.
Despre stilul de viaţă al altor oameni n-am absolut nicio părere.
Şi nu cred că un om ar trebui să fie prea dur cu el însuşi...
dacă obiectul afecţiunii sale...
îi răspunde, oarecum,...
cu mai puţin entuziasm decât ar fi sperat.
Dar, o mică observaţie, dacă îmi permiţi,
de la cineva atât de bătrân încât ţi-ar putea fi bunic.
Oh, nu eşti aşa bătrân.
Ai observat că eşti singura femeie...
la masa noastră de ziua recunoştinţei?
Da. Toate prietenele mele femei sunt fie ocupate, fie au familie.
Nu te scuză. Ai mai observat şi că...
eşti singura persoană heterosexuală practicantă...
care a venit la această cină?
Păi, eu, uh, n-am mai "practicat" de ceva vreme.
Vorbesc serios.
Ce se întâmplă când toţi bărbaţii de la cină găsesc alţi bărbaţi?
Cine rămâne la masă?
Nu îţi organiza viaţa în aşa fel...
încât să fii lăsată singură...
exact când ajungi în mijlocul ei.
Pentru Nina şi George, noii noştri prieteni minunaţi.
Pentru Nina şi George.
- Pentru prietenie. - Da.
Pentru prietenie.
Ei bine,
Paul,
Cred că noi doi ar cam trebui să plecăm.
De fapt, eu cred că o să mai stau puţin pe aici.
E în regulă, Rod?
Şi când o să vii..
Da.. bine.
Mulţumesc...
că m-ai inclus şi pe mine în sărbătoarea ta. - Îţi mulţumesc că ai venit.
Paul.
- Happy Thanksgiving, hmm? - Ok.
- George. - Oh, noapte bună.
Ahm, să te conduc până la..
- Nu. E în ordine. - Sigur?
- Noapte bună. - Noapte bună.
Eh, hai să ne ocupăm de vasele astea.
E în regulă. Mă ocup eu. Mă ocup eu, mersi.
- Eşti sigură? - Da, absolut sigură. Noapte bună.
Mersi.
Eu îţi mulţumesc.
A fost cea mai frumoasă sărbătoare.
Te iubesc.
A fost o cină minunată, Nina.
Mersi.
Nina, e 3:00 dimineaţa.
O, scuze. Te-am trezit?
Nu.
Paul vrea nişte îngheţată.
Oh. Ce drăguţ. Aveţi atâtea în comun.
Paul crede...
- că nu îl placi. - Nu îl cunosc.
Pe Rodney îl plăceai.
Păi, Rodney e un om decent şi inteligent...
care e foarte rănit şi neprotejat.
Cu toţii suntem răniţi şi neprotejaţi. Cunoşti pe cineva care nu e?
Paul. Paul pare a fi...
un tip absolut fericit.
- Nu îl placi. - Şi ce contează atât de mult...
dacă îl plac sau nu pe Paul, George?
Îl placi tu pe Paul şi asta contează.
Şi e minunat. Chiar minunat. Tocmai am terminat treaba.
Nina, eu am dormit luni de zile în apartamentul
ăsta, cu tine şi cu Vince chiar acolo.
- E diferit! - În ce fel e diferit?
Pentru că nu îi spui unei femei că o iubeşti şi două zile mai târziu,
îl aduci pe Romeo acasă să se culce cu tine! - Tu l-ai invitat!
Da, pentru cină! Şi l-am invitat şi pe Rodney.
- Credeam că sunt un cuplu! - Oh, haide, nu credeai asta.
Păi, nici tu nu mi-ai zis contrariul.
Nina, uită-te la mine.
Nina, uită-te la mine! Credeam că vom face reguli noi.
Da, păi, trebuie să ne satisfacă pe amândoi.
Adică tu ai voie să ai un bărbat în patul tău, dar eu nu. - O, Doamne, nu, nu! Tu nu!
Nu mă poţi avea pe mine şi pe Paul şi pe bebeluş.
De ce? Tu meriţi să le ai pe toate şi eu nu?
Nu! Nu contează cine are totul,
contează să alegi o persoană şi ăsta să aibă o finalitate.
Şi când te fuţi cu un bărbat în camera de lângă,
e destul de clar că persoană cu care nu ai nicio finalitate sunt eu.
- Da, prostii! - O, du-te naibii, George!
Ai uitat îngheţata lui Paul!
- Caroline, recunoaşte. - Fratele meu mai mic e drăguţ.
Şi dacă poţi face faţa celor 20 de femei care aşteaptă afară cu pistoale,
cred că această căsătorie va avea un nemaipomenit succes.
Prietena mea Nina, cea mai înţeleaptă persoană pe care o cunosc,
mi-a spus ieri,
"Trebuie să alegi o persoană şi ăsta să aibă o finalitate."
Frank...
Cred că tu ai ales persoana potrivită.
Propun un toast.
Pentru doctorii Frank şi Caroline Colucci Hanson.
Soţul tău e adorabil. - Nu mi-l pot imagina pe al meu numindu-mă încă "prietena lui".
Life was a song.
You came along
I've laid awake.
The whole night through.
If I but dared.
To think you cared.
This îs what
I'd say to you.
You were meant for me
I was meant for you.
Nature fashioned you.
And when she was done.
You were all the sweet things.
Rolled up în one.
You're like a plaintive melody.
That never lets me free.
For I'm content.
The angels must have sent you.
And they meant you.
Just for me
George, trebuie să ies de aici.
- Eşti bine? - Da, sunt ok.
Sigur?
Da. Trebuia să ies de acolo.
Ştiu. Nunţile pot fi cam solicitante.
Dar au rolul lor.
Ce vrei să spui?
Îi priveam pe Frank şi pe Caroline azi,
şi mă tot gândeam...
"Asta e o realitate.
Iar George şi cu mine nu suntem."
Suntem doar diferiţi.
Dar eu nu cred că sunt atât de diferită.
Vreau ca tu să fii cu mine.
Vreau să te măriţi cu mine.
Vreau să mă iubeşti aşa cum te iubesc eu.
Chiar nu vreau să văd cine eşti tu cu adevărat.
Eu cred că mă vezi.
Atunci, spune-mi adevărul.
Tu ce vrei?
Îl vreau pe Paul.
Aş vrea să fiu capabilă să te privesc fără să mă simt atât de ranită de tine.
Îmi pare atât de rău.
Eşti ultima persoană pe care aş vrea să o rănesc.
Ştiu asta. Ştiu.
Nu poţi să alegi pe cine să iubeşti.
Cred că Paul a fost cel mai bun lucru care ni s-a întâmplat, ştii?
Măcar ne-a făcut să spunem adevărul.
Dar eu.. nu vreau să te pierd.
Nu pot lăsa lucrurile să rămână aşa.
Felicitări tipule. Bravo ţie.
Hei. Scuze. Am venit cât de repede am putut.
Nu, e ok. George a stat cu mine tot timpul.
- Bine. - Ea e Molly.
- Uite-o. - O, bună, Molly.
Eu sunt tata..
Da.
Shh-sh-shh. Molly, Molly.
Care dintre voi este tatăl?
Vince McBride este tatăl.
Poţi să vii cu mine? Trebuie să completezi nişte hârtii.
Da, da. Da, sigur. Hei, să te porţi frumos cu mama ta, dragă.
Mă întreb dacă Madame Reynolds preda dansuri şi pentru copii.
Glumeşti?
Haide, Molly.
Să îi arătăm mamei picioruşele tale de dansatoare.
You were meant.
For me.
And I was meant.
For you
George, când ai de gând să te muţi?
Nu ştiu.
Cred că ar fi bine să pleci înainte să ajung eu acasă.
Păi ahm.. Eşti sigură?
Pot să mai stau până vă acomodaţi tu şi Molly.
Nu. Nu vrea uşă fii acolo. Ne descurcăm noi.
A venit vremea că Molly şi cu mine să ne vedem de viaţa noastră.
O să vorbesc cu Paul.
Mersi.
Eşti o fetiţă foarte norocoasă, Molly McBride Borowski.
Ai cea mai bună mamă din lume.
Pa, Nina.
Pa, George.
Capul sus, tinere.
Bună ziua, sunt George Hanson,
directorul şcolii Prospect Park.
Vă urăm bun venit la serbarea noastră muzicală anuală.
Şi acum, să înceapă spectacolul!
Trebuie să plec. Am o audiţie.
- La cât vii acasă? - După yoga.
Sigur nu vă deranjez? Am fost şi sâmbăta trecută.
Oh, Rodney, eşti de-al casei, omule.
Constance, eu de ce nu am voie să îmi pun cercel în nas?
Sally, treci direct înăuntru. E un cartier periculos.
E un cartier #$@%$ superb.
Şi nu mă cheamă Constance, ci "mama".
Nina, nu uita cina de joi.
- O să vină Umberto Eco şi Sharon Stone. - O, super.
Am o ofertă pentru memoriile lui Sharon. E superbă. O să îţi placă.
La revedere, Louis. Mi-a părut bine să te revăd. Nina, două secunde te rog.
Vine cineva cu care vreau să îţi fac
cunoştinţă, aşa că.. - De ce? Sunt cu Louis.
Dragă, te-ai făcut înţeleasă. E timpul să mergi mai departe. Să te tunzi.
- Sidney? Sidney! Să mergem. - Poftim? Da, da, da.
- Molly, ai fost superbă. Perfectă. - Sidney.
Vin. Vin. Ai fost pur şi simplu-îmi place pălăria aia.
Pot să vă duc cu maşina?
Nu. Nu o să folosesc banii unuia care plăteşte taxe pentru transportul meu.
- Iau metroul, mersi. - Eh, păi.
Treaba ta, Vince. Ne vedem acasă.
- Pa, Molly. Bună treabă. - Pa, Louis.
- Pa-pa. - Pa, Louis.
Nina, eu sunt singurul bărbat din viaţa ta care a avut un sens.
- Ştii asta, nu? - Ştiu asta.
Mm, ok. Pa-pa, dragă.
- Pa, tati. - Te iubesc.
George!
Frumos spectacol.
O, hei, vreţi să veniţi la cină sâmbătă seara?
- Vine şi Rodney. - Sună fain. Îl întreb pe Paul.
Ok. - Unchiule George, La mine au venit cei mai mulţi să mă vadă.
Da? - Mami şi tati, Louis, unchiul Rodney, unchiul Sidney-
Dragă, eşti cea mai norocoasă fetiţa.
Da. Şi dacă ai nevoie de sfaturi, întreab-o pe mătuşica Constance.
- Ea ştie tot. - Oh, termină.
Life was a song.
You came along.
- I lay awake the whole night through. - Ok.
- Mergem la o cafea? - Da.
Voi tot timpul mergeţi la o cafea. Tot ce faceţi e să vorbiţi.
Păi, scuză-mă, dar ne place să vorbim.
Da. Nina, nu-i aşa că vrei să îi atingi nasul?
E exact ca o lalea.
Nici să nu te gândeşti să începi şi cu ea.
Nu arată deloc că o lalea. Haideţi.
If should are - Mami, eu pot să lucrez în locul lui George.
- To think you care. - Serios?
- This îs what. - Serios?
- I'd say. - Da. "Bine aţi venit la şcoală...
You were meant.
For me.
And I.
Was meant.
For you.
Nature fashioned you.
And when she was done.
You were all those good things.
Rolled into one.
You're like a plaintive.
Melody.
That never lets.
Me be
I'm content.
The angels must have sent you.
And they meant you.
Just for me.
You're like a plaintive.
Melody.
That never lets.
Me be
I'm content.
The angels must have sent you.
And they meant you.
Just.
For.
Me
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania