Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
FANTOMA DE LA OPERĂ
Paris, 1919
Traducerea Eugen Roşu Sincronizarea: Richie79
Paris, 1919
Astăzi, licitaţie publică
Adjudecat ! Numărul dvs, domnule ? Vă mulţumesc.
Doamnelor şi domnilor, exponatul 663 :
un afiş al spectacolului "Hanibal" de Chalumeau.
Priviţi-l !
Cine oferă zece franci ?
Atunci, cinci ? Şase, şapte.
Şapte pentru domnul. Opt ? Opt, o dată, de două ori.
- Adjudecat de dl Deferre. - Vă mulţumim.
Piesa 664 : un pistol din lemn şi trei ticve umane,
de la reprezentaţia din 1831 cu "Robert Diavolul" de Meyerbeer.
Valorează zece franci.
Zece, mulţumesc. Zece în continuare.
15, mulţumesc.
Rămânem la 15.
Numărul dvs, domnule ?
Doamnelor şi domnilor : exponatul 665 :
o cutie muzicală din mucava, sub forma de flaşnetă,
cu maimuţică în straie persane, cântând la talgere.
Exponatul, descoperit în subsolul teatrului, e în stare de funcţionare.
Priviţi-o !
Putem începe de la 15 franci ? Cincisprezece, mulţumesc.
Domnul, licitează 20. Dna Giry, 25. Vă mulţumesc.
25, de două ori. Oferă cineva 30 ?
30. Ce ziceţi de 35 ?
Vândută pentru 30 de franci. 30, o dată, 30, de două ori.
Adjudecată de dl viconte de Chagny pentru 30 de franci.
Vă mulţumesc, dle.
Într-adevăr, o piesă de colecţie...
Fiecare detaliu e întocmai cum l-a descris ea...
Vrei să cânţi, când noi ceilalţi vom fi pierit...
Exponatul 666 : un candelabru incomplet.
Unii ne amintim de Fantoma de la Operă, un mister neelucidat întru totul.
Ni s-a spus că acesta ar fi candelabrul ce a provocat dezastrul.
A fost restaurat şi adaptat pentru lumină electrică.
Poate, cu puţină lumină, reuşim să speriem fantoma de altă dată.
Prin festin, prin dans, prin cânt,
sărbătorim, în astă seară, mulţimile victorioase,
ce s-au întors să ne salveze !
Viconte, bine aţi venit !
Sunaţi trompete din Cartagina !
Romani, ascultaţi şi vă cutremuraţi !
Ascultaţi-ne paşii dârji !
Ascultaţi cum răsună tobele !
Soseşte Hanibal !
M-am întors să văd cu tristeţe cum Roma ne ameninţă glia.
Domnilor.
Repetăm noul spectacol cu opera "Hanibal" de Chalumeau.
Dle Lefevre, suntem în mijlocul repetiţiei.
Dle Reyer, dnă Giry, doamnelor şi domnilor, puţină atenţie.
De câteva săptămâni se zvoneşte că m-aş retrage.
Este adevărat şi am deosebita plăcere de a vi-i prezenta
pe cei doi noi proprietari ai Operei, dl Richard Firmin şi dl Gilles Andre.
Aţi citit de succesul dânşilor în afacerile cu deşeuri.
De fapt, cu fier vechi.
Sunt putred de bogaţi.
Avem onoarea să vi-l prezentăm pe noul nostru patron, vicontele de Chagny.
Este Raoul.
Înainte de moartea tatei, în casa de la ţărmul mării,
cred că eram doi copii îndrăgostiţi unul de celălalt.
- Îmi spunea micuţa Lotte. - Christine, este atât de frumos !
Eu şi părinţii mei suntem onoraţi să sprijinim orice formă de artă,
mai ales Opera Populară, atât de bine cunoscută în lume.
Domnilor, dna Carlotta Giudicelli, prima noastră soprană, de cinci stagiuni.
Dl Ubaldo Piangi.
Sunt onorat. V-am întrerupt repetiţia.
Diseară, vom serba împreună triumful.
Scuzele mele, domnule !
Vă mulţumim, dle viconte. Încă o dată.
Mă iubeşte.
- Nu m-a recunoscut. - Nici nu te-a văzut.
Dacă sunteţi amabil, dle.
Suntem deosebit de mândri de trupa noastră de balet.
Înţeleg de ce. Mai ales acea tânără angelică blondă.
Este fiica mea, Meg Giry.
Şi acea minunăţie, care nu cred că vă este rudă.
Christine Daae. Promite să ajungă un mare talent, dle Firmin.
Daae, spui ? Nu este rudă cu celebrul violonist suedez ?
E fiica lui. Orfană de la şapte ani, când a venit în trupa noastră de balet.
- Orfană, spui ? - E ca o fiică pentru mine.
Vă rog, rămâneţi pe margine !
Prieteni ai lui Hanibal !
Vai, tocmai rochia mea !
Trompele elefanţilor răsună,
Romani, ascultaţi şi vă cutremuraţi !
Ascultaţi-ne paşii fermi !
Ascultaţi cum răsună tobele !
Soseşte Hanibal !
Daae, nu ţi se cere decât să dansezi.
Vicontele este încântat de gala de diseară.
Să fie încântat de balerine şi de noii directori,
pentru că eu n-am să cânt.
Veniţi ! Aici, am terminat.
Aduceţi-mi căţeluşul ! La revedere.
Ce ne facem acum ?
- Implor-o ! - Bine.
Mai târziu. Acum plec. S-a isprăvit.
- Da. - Zeiţă a cântului.
Dle Reyer, actul trei din "Hanibal" nu conţine o minunată arie a Elisei ?
Ba da, dar nu !
Nu am costum în actul trei, pentru că cineva nu mi l-a terminat !
Şi nu-mi place nici pălăria !
N-aţi vrea să ne faceţi plăcerea unei interpretări personale ?
- Dacă dl Reyer n-are nimic împotrivă. - Nu. Aşteptaţi.
Dacă aşa este porunca directorilor mei...
Dle Reyer ?
- Dacă diva mea porunceşte... - Da, poruncesc. Faceţi linişte !
Dle Lefevre, care e motivul exact al retragerii dvs. ?
- Probleme familiale. - Înţeleg.
E valabil şi pentru tine.
- Doamnă ? - Maestre.
Gândeşte-te cu drag la mine, Când ne-om lua adio.
Din când în când, adu-ţi aminte de mine.
Promite-mi că ai să încerci măcar.
Atunci, inima ta va fi din nou liberă,
Doamnă !
- Fantoma de la Operă este aici... - Aţi păţit ceva ?
Pentru Dumnezeu, Buquet, ce se petrece acolo ?
Vă rog, nu daţi vina pe mine.
Martor mi-e Dumnezeu că nu eram la postul meu.
Domnule, nu este nimeni aici.
Sau dacă e, atunci e o nălucă...
Se mai întâmplă şi aşa ceva.
În ultimii ani, se întâmplă mereu aşa ceva.
Şi ai făcut ceva să le împiedici ? Nu !
Iar voi, sunteţi de-o teapă cu ei. Se mai întâmplă...
Până când o să faceţi să nu se mai întâmple,
n-o să se mai întâmple nimic !
Haide, Ubaldo ! Aduceţi-mi căţelul şi valiza !
Amatori !
Aţi văzut ? Am plecat.
Domnilor, mult noroc !
Dacă aveţi nevoie de mine, mă găsiţi în Australia.
Signora Giudicelli se va întoarce, nu ?
Aşa credeţi ? Am un mesaj de la năluca Operei.
Dumnezeule, aveţi o obsesie !
Vă urează bun venit la opera lui.
La opera lui ?
Şi vă porunceşte să lăsaţi
în continuare liberă loja 5 şi vă aminteşte că-i datoraţi plata salariului.
Salariul ?
Dl Lefevre obişnuia să-i plătească lunar 20 000 de franci.
20 000 de franci ?
Poate dvs. vă permiteţi mai mult,
o dată ce patron vă este contele de Chagny.
Speram să anunţ diseară, când vicontele venea la gală,
dar, de vreme ce prim-solista a plecat, vom amâna spectacolul.
Ar trebui să existe o dublură.
Dublură ? Nu există dublură pentru La Carlotta.
Andre, va trebui să dăm banii înapoi. Sala e plină.
Dle, ar putea să cânte Christine Daae.
Fata de la cor ? Vorbeşti prostii.
A luat lecţii de la un mare profesor.
- De la cine ? - Nu ştiu cum se numeşte, dle.
Lasaţi-o să vă cânte. A fost bine pregătită.
Bine, cântă ! Nu te ruşina !
De la începutul ariei, dră.
- Andre, asta nu mă linişteşte. - Este foarte frumoasă.
Gândeşte-te cu drag la mine, Când ne-om lua adio.
Din când în când, adu-ţi aminte de mine.
Promite-mi că ai să încerci măcar.
Atunci, inima ta va fi din nou liberă.
Dacă vei găsi o clipă, păstrează un gând şi pentru mine...
N-am spus că dragostea noastră va fi veşnică,
sau neschimbătoare ca marea, dar dacă-ţi vei aduce aminte,
ia-ţi o clipă de răgaz şi gândeşte-te la mine...
Gândeşte-te la tot ce am împărţit şi am văzut...
Nu te gândi la ce ar fi fost...
Gândeşte-te cum mă trezesc tăcută şi resemnată.
Imaginează-ţi cum încerc să te uit.
Aminteşte-ţi de zilele acelea ce au trecut.
Gândeşte-te la ceea ce nu vom mai înfăptui vreodată
Nu va exista zi în care să nu mă gândesc la tine
Este aevea ? Să fie însăşi Christine ?
Bravo !
Cândva - ce demult îmi pare - pe când eram atât de tineri şi curaţi,
Ea poate nu-şi mai aminteşte, dar eu o ţin minte
Floarea se ofileşte, esenţa verii se stinge.
A trecut vremea lor, la fel şi a noastră,
Te rog, promite-mi că, din când în când,
Te vei gândi şi la mine !
Bravo !
Ce muzică, splendidă !
"Gustave Daae"
Bravo, felicitări !
Christine.
Pe ce tărâm te-ai ascuns până acum ?
Nu glumesc, ai fost desăvârşită.
Ce n-aş da să-ţi cunosc taina...
Cine îţi este mentor ?
Meg, când mama ta m-a adus să locuiesc aici,
de câte ori am coborât în acest loc, singură,
sa aprind o lumânare pentru tata,
un glas din înalturi
şi din visele mele a fost mereu prezent.
Vezi tu, pe patul de moarte,
tata mi-a spus că voi fi ocrotită de un înger
De un înger al muzicii.
Christine, chiar crezi asta ?
- Crezi că te ocroteşte duhul tatălui tău ? - Dar cine altcineva ?
Cândva, tata mi-a vorbit despre un înger, ce avea să-mi apară în vis.
Chiar acum, când cânt, îi simt prezenţa
Şi ştiu că este chiar aici,
în această încăpere. Mă cheamă tandru. Se ascunde pe aici, pe undeva.
Ştiu că este mereu alături de mine. El, un duh nevăzut.
Christine, cred că visezi. Asemenea poveşti nu sunt adevărate.
Christine, vorbeşti în dodii. Şi nu stă în firea ta.
Înger al Muzicii, Strajă şi călăuză
- Arată-te în toată gloria ta ! - Cine este acest înger ?
Înger al Muzicii.
Nu te mai ascunde !
Tainic, straniu şi vesel este, chiar şi acum, alături de mine.
- Ai mâinile reci. - Mă cuprinde...
Christine, eşti palidă.
- Mă înspăimântă. - Nu-ţi fie teamă !
Nu.
A fost foarte bine, draga mea.
Este mulţumit de tine.
Viconte, cred că am făcut o mare descoperire cu dra Daae.
Ar trebui să v-o prezentăm.
Domnilor, aş prefera să-i fac o vizită neînsoţit.
Mulţumesc.
- Se pare că se cunosc deja. - Da.
Las-o pe micuţa Lottie să se întrebe.
Micuţa Lottie cugetă : îmi plac mai mult păpuşile,
- spiriduşii sau condurii. - Raoul.
sau cimiliturile, rochiţele...
- Picnicurile de la mansardă. - Sau ciocolata.
Tata cânta la vioară.
În timp ce noi ne citeam "Poveşti macabre de la miază-noapte".
Nu... Mai presus de toate, spune Lottie, îmi place
să dorm în pătuţul meu, iar Îngerul Muzicii să-mi cânte în gând !
Ai cântat ca un înger, astă-seară.
Tata mi-a spus : "Când voi ajunge în Împărăţia Cerurilor,
am să-ţi trimit Îngerul Muzicii, copila mea".
Raoul, tata a murit, iar eu am fost vizitată de Îngerul Muzicii.
Nici nu mă îndoiesc de asta. Acum însă vom merge să luăm cina !
Nu, Raoul. Îngerul Muzicii este foarte exigent.
- N-am să te ţin prea târziu ! - Raoul, nu.
Trebuie să te schimbi. Eu poruncesc să-mi aducă trăsura.
- Ai două minute, micuţă Lottie. - Nu. Raoul, aşteaptă !
Tânăr neobrăzat !
Rob al modei, culcat pe laurii gloriei tale !
Neghiob vrednic de milă !
Acest tânăr, brav admirator, împarte cu mine triumful !
Îngerule, te aud ! Vorbeşte-mi ! Eu te ascult...
Rămâi lângă mine şi povăţuieşte-mă !
Îngerule, sufletul mi-a fost neputincios. Mă iartă !
Maestre, haide, intră !
Copilă linguşitoare, o să mă cunoşti,
Ai să ştii de ce mă ascund în umbră !
Priveşte-ţi chipul în oglindă - Sunt acolo, înăuntru !
Înger al Muzicii ! Strajă şi călăuză !
Dăruieşte-mi gloria ta !
Înger al Muzicii, nu te mai ascunde !
Vino la mine, straniu înger !
Eu sunt al tău Înger al Muzicii.
Vino la mine, Înger al Muzicii !
A cui este vocea asta ? Cine este înauntru ?
Da, eu sunt al tău Înger al Muzicii.
Vino la mine, Înger al Muzicii !
Mi s-a ivit în somn, Mi-a pătruns în vis.
Glasul acela care mă cheamă şi-mi spune pe nume.
Visez din nou şi descopăr Că Fantoma de la Operă este acolo,
În mintea mea.
Mai cântă o dată cu mine Ciudatul nostru duet
Am o putere tot mai mare asupra ta
Deşi arunci priviri în urmă, Fantoma de la Operă este aici,
În mintea ta.
Cine ţi-a văzut chipul, Se retrage înspăimântat.
- Eu sunt masca pe care o porţi. - Ei pe mine mă aud...
Spiritul meu se îngemănează cu glasul tău
Fantoma de la Operă este acolo, În mintea mea.
Este acolo, Fantoma de la Operă.
Cântă, Înger al Muzicii !
Cântă, îngerul meu !
Cântă, de dragul meu !
Cântă, îngerul meu !
Cântă, de dragul meu !
Te-am adus în sala tronului muzicii
În acest regat unde fiecare trebuie să se închine muzicii.
Ai venit aici cu un singur scop.
Din prima clipă când te-am auzit cântând,
Am simţit nevoia să fii alături de mine, să mă slujeşti
să interpretezi muzica mea...
Noaptea deşteaptă şi tulbură sentimentele.
Întunericul răscoleşte imaginaţia.
Alene, simţurile se lasă-n voia sorţii.
Încet, cu tandreţe, noaptea îşi dezvăluie minunăţiile.
Apuc-o, simte-i freamătul şi gingăşia !
Întoarce-ţi chipul de la lumina strălucitoare a zilei !
Nu te mai gândi la lumina rece şi neîndurătoare...
şi dă ascultare muzicii nopţii.
Închide ochii şi lasă-te cuprinsă de cele mai întunecate visuri !
Ia-ţi gândul de la viaţa de până acum !
Închide ochii, lasă-ţi spiritul să plutească !
Abia atunci vei trăi ca nicicând.
Blândă, cu pricepere, muzica te va dezmierda
Ascult-o, simte-o şi în taină te va stăpâni !
Fii înţeleaptă, lasă-ţi imaginaţia să zburde,
În această negură pe care ştii că nu poţi s-o înfrunţi...
Negura muzicii nopţii.
Lasă-ţi mintea să călătorească într-o lume nouă, stranie !
Nu te mai gândi la viaţa de până acum !
Fie ca sufletul să te poarte unde-ţi este hărăzit !
Abia atunci ai putea fi a mea...
Dulce, ameţitoare îmbătare !
Atinge-mă, ai încredere în mine, savurează fiecare plăcere !
Să se depene visul, dăruieşte tainiţele tale
Puterii muzicii pe care am compus-o
Puterii muzicii nopţii
Numai tu poţi face ca acest cântec al meu să zboare.
Ajută-mă să compun muzica nopţii.
Christine.
Galbenă ca pergamenul îi e pielea...
În loc de nas, un găvan negru...
Fiţi mereu cu ochii-n patru,
că de nu, vă va prinde în laţul lui vrăjit !
Cine vorbeşte de lucruri neştiute,
Va descoperi prea târziu că tăcerea-i de aur.
Joseph Buquet, ţine-ţi fleanca !
Pune-ţi mâinile la ochi !
Îmi amintesc de o negură
ce se învolbura pe luciul unui lac nemărginit.
De jur împrejur, ardeau lumânări, iar pe lac plutea o barcă,
iar în barcă era un om.
Cine era silueta din umbră ?
Al cui e chipul de sub mască ?
Fii blestemată ! Pandoră mică şi băgăcioasă !
Diavol mic ce eşti. Asta voiai să vezi ?
Fii blestemată ! Făţarnică Dalila ! Viperă !
De-acum, n-o să mai poţi fi liberă !
Afurisito...
Fii blestemată...
Mai straniu decât ai visat
Îndrăzneşti să mă priveşti, sau să te gândeşti la mine,
acest monstru respingător, care arde în flăcările Iadului,
dar care, în taină, tânjeşte după Rai ?
În taină...
Christine...
Teama se poate preface în dragoste,
Vei învăţa să distingi omul din spatele monstrului :
acest trup respingător, ce pare o bestie, dar care, în taină, visează frumosul,
În taină...
Christine...
Vino, trebuie să ne întoarcem !
Cei doi prostănaci care-mi conduc teatrul o să-ţi simtă lipsa.
"Seara de gală, învăluită în mister" "Plecarea sopranei, un mister !"
"Suntem păcăliţi", titrează toate jurnalele,
Suntem păcăliţi cu toţii, ne temem de un spectacol slab !
Veşti proaste cu schimbarea sopranei. La început Carlotta, acum Christine !
Cel puţin, s-au vândut toate biletele. Bârfa valorează greutatea ei în aur.
Aşa se conduce o afacere !
Scuteşte-mă de aceste suplicii !
Jumătate din distribuţie ţi-a plecat, dar mulţimea aclamă în continuare !
Opera !
La naiba cu Gluck şi Handel ! Ai scandal, ai ucces !
Nenorocire ! O să plece cu toţii ? Ar fi o nenorocire !
Andre, te rog, nu mai striga... Facem reclamă, iar efectul e imens !
Reclamă pe gratis !
Dar nu mai avem actori...
Andre, ai văzut ce coadă s-a făcut ?
Văd că ai primit şi tu un bilet.
"Dragă Andre, ce gală splendidă !"
"Christine a fost sublimă !"
"Nu ne-a părut rău când a plecat Carlotta !"
"Diva e un dezastru."
"Vreţi s-o angajaţi când deja nu mai poate cânta ?"
"Dragul meu Firmin, vreau să-ţi reamintesc :"
"că nu mi s-a plătit salariul."
"Trimite-l Fantomei prin poştă."
"Vezi verso :"
"Nimănui nu-i plac datornicii. Aţi face bine să-mi ascultaţi porunca !"
Cine a avut neobrăzarea să trimită asta ?
Doar o minte rătăcită !
- Amândouă sunt semnate "F.O."... - Cine naiba să fie ?
Fantoma Operei !
- Este surprinzător ! - Ne subminează autoritatea !
- În plus, mai cere şi bani. - Ce inepţie să pretinzi aşa arvună !
E limpede. Omul e nebun de legat !
- Unde este ? - Te referi la Carlotta ?
- Nu, la dra Daae. - Întrebi unde este ?
- De unde să ştim ? - Voi mi-aţi trimis acest bilet ?
Ce absurditate ? Bineînţeles că nu !
- Nu te uita la noi ! - Deci, nu este cu voi ?
Sigur că nu !
- Nu ştim nimic... - Domnilor, să nu ne mai sfădim...
- Nu voi aţi scris scrisoarea asta ? - Şi ce se presupune că am fi scris ?
"Nu vă faceţi griji pentru dra Daae."
"Îngerul Muzicii a luat-o sub aripa lui protectoare."
"Nu încercaţi s-o mai revedeţi vreodată."
Dacă nu voi, atunci cine a scris-o ?
- Unde este ? - Bun venit înapoi !
Unde e nepreţuitul vostru patron ? Acum, ce s-a mai întâmplat ?
Mi-aţi trimis o scrisoare care mă jigneşte !
- Voi aţi trimis-o ? - Sigur că nu !
- Şi dacă a trimis-o ! - Poate ai trimis-o dumneata ?
- Sigur că nu ! - Despre ce e vorba ?
Îndrăzneşti să afirmi că nu dta mi-ai trimis asta ?
Şi ce se presupune că aş fi scris ?
"Zilele tale la Opera Populară sunt numărate."
"Astă seară, în locul tău va cânta Christine Daae."
"Pregăteşte-te pentru o mare nenorocire,"
"dacă încerci să-i iei locul."
Prea multe scrisori pentru gustul meu.
şi mai toate despre Christine !
De când am venit, n-am auzit decât numele drei Daae.
Domnişoara Daae s-a întors.
- Sper că este sănătoasă. - Acum, unde se află ?
- Mai bine să rămână singură. - Are nevoie de odihnă.
- Pot s-o văd ? - Nu poate să primească pe nimeni.
- Va cânta ? - Poftim, am un bilet...
Să-l văd !
Vă rog !
"Domnilor, v-am trimis mai multe scrisori amicale,"
"despre cum trebuie condus teatrul meu."
"N-aţi urmat indicaţiile mele. Vă mai acord o ultima şansă..."
Christine Daae s-a întors la voi,
şi sunt nerăbdător să văd cum va evolua cariera ei.
În noua producţie cu "Il muto",
pe Carlotta o veţi distribui în rolul pajului,
iar pe dra Daae, în cel al contesei.
Rol pe care dra Daae l-ar juca cu mult farmec şi mult har.
Pajul are un rol mut.
Distribuţia mea este într-adevăr ideală.
Voi urmări spectacolul, ca de obicei, din loja cinci. Lăsaţi-o liberă !
Dacă nu ţineţi seama de porunca mea,
asupra voastră se va abate un dezastru de neînchipuit.
"Al vostru supus servitor, F.O."
Christine ! E doar un tertip ca s-o ajute pe Christine !
E o nebunie...
Ştiu cine a trimis-o. Iubitul ei, vicontele !
Chiar crezi ?
- Signora ! - Trădătorilor. E o farsă !
Asta nu schimbă situaţia !
- Signora ! - Tu eşti vedeta noastră ! Mereu vei fi !
- Omul acela e nebun ! - Nu-i vom da ascultare.
Dra Daae va juca rolul mut al pajului,
Carlotta va juca rolul principal !
Degeaba încercaţi să mă împăcaţi !
O spuneţi doar ca să mă îmbunaţi !
Domnilor, nu că am dreptate ? Nici nu vreau să aud !
Lăsaţi-mă să mor !
Doamne ! Dumnezeule !
Luaţi seama, nu-i luaţi vorbele în derâdere !
Îngerul vede, îngerul ştie.
M-ai dojenit !
Signora, iartă-ne... ?
M-aţi înlocuit !
Signora, vă conjurăm...
V-am văzut temerile...
Signora, cântă de dragul nostru ! Nu fă pe martira.
Ce surprize ne mai aşteaptă ? Vedeta noastră... !
Vreţi să-i dăruiţi această floare drei Daae ?
Domnişoarei Daae.
- Publicul te doreşte ! - Şi noi te dorim !
N-o preferaţi pe nepreţuita voastră ingenuă ?
Signora, nu !
Lumea te doreşte pe dumneata !
Primadonna, diva scenei !
Admiratorii tăi te imploră în genunchi !
Vrei să te retragi tocmai acum, când te aclamă ?
Gândeşte-te cât te adoră !
Primadonna, mai încântă-ne o dată !
- Gândeşte-te la muza ta. - La cozile din faţa teatrului !
Poţi refuza triumful care te aşteaptă ?
Mai cântă o dată, primadonna !
Christine vorbea de un înger...
Primadonna, cântul tău va trăi din nou !
- Gândeşte-te la publicul tău ! - Ai fost umilită, dar eşti dorită !
- A auzit glasul Îngerului Muzicii. - Cine te aude, te asemuie unui înger !
Gândeşte-te la strigătul lor de susţinere !
Noi avem opera nostră.
Ea, luminile rampei !
Protagonistele sunt puse la încercare !
Primadonna, cântul tău nu va pieri în veci ! Cântă din nou !
- Ordine ! Luaţi seama, dorinţe nebune ! - Lacrimi... jurăminte... dorinţe nebune !
- Imaginează-ţi cum vei străluci la final ! - Vor fi scene mai rele ca aceasta !
Aceste pretenţii trebuie respinse !
Incredibil, o divă fericită că înlocuieşte o balerină,
care s-a culcat cu patronul ?
Raoul şi subreta, într-un duet al dragostei !
Chiar dacă va tăgădui că a fost cu ea !
Într-o piesă de teatru, nu întâlneşti aşa ceva,
dar dacă e cântată tare şi într-o limbă străină,
e genul de poveste pe care publicul o adoră,
o operă perfectă !
Primadonna, lumea e la picioarele tale !
Te aşteaptă o naţiune, căreia nu-i place să fie înşelată !
Luminează scena cu farmecul tău nemuritor !
Cântă, primadonna, încă o dată !
Du-te !
Tânărul acela a pus pe jar inima stăpânei mele !
Excelenţa sa ar fi murit din cauza şocului !
Excelenţa sa a ajuns de râsul lumii !
S-o bănuiască ! Dumnezeu s-o ocrotească !
Ruşine !
Această duduie infidelă e bună să ajungă în Iad !
Ruşine !
Serafimo, te-ai travestit perfect.
Cine să fie oare ?
Preabună nevastă, primeşte-ţi bărbatul.
Asta place publicului !
Dragostea mea, probleme de stat mă cheamă în Englitera.
Am să te las singură cu noua ta slujnică.
Deşi mi-ar fi plăcut să iau slujnica cu mine.
Bătrânul ăsta tont pleacă !
Iat-o pe contesa de Cherbourg ! Ne-a invitat în salonul ei.
Aşa ceva nu întâlneam în negoţul cu fier vechi.
Cu reziduuri metalice.
Serafimo, lasă prefăcătoria !
Nu poţi vorbi, dar sărută-mă în lipsa bărbatului meu !
Prostănacul, mă face să râd !
E timpul să-mi caut o jumătate mai bună !
Prostănacul, habar n-are !
Dacă ar fi ştiut adevărul, n-ar mai fi plecat !
Nu v-am avertizat să nu ocupaţi loja 5 ?
- Este aici. Fantoma de la Operă ! - El este.
Ai un rol fără replici, canalie mică !
Canalie, doamnă ? Poate că tu eşti o canalie.
Serafimo, lasă prefăcătoria !
Nu poţi vorbi, dar pupă-mă în...
Prostănacul, mă face să râd !
Doamnelor şi domnilor, ne cerem scuze.
Spectacolul va continua peste zece minute,
când rolul contesei va fi jucat de dra Daae.
Până atunci, vă rugăm să aveţi puţină răbdare.
Între timp, veţi urmări baletul din actul trei al operei.
Poftim ?
Maestre, baletul, vă rog !
Baletul !
Mulţumim.
Eşti concediat.
- Ai păţit ceva ? - Aici nu suntem în siguranţă.
Doamnelor şi domnilor, vă rugăm, nu vă părăsiţi locurile.
Nu intraţi în panică.
A fost un accident... Un simplu accident.
- De ce am venit aici ? - Nu mă duce înapoi !
- Trebuie să ne întoarcem ! - Te va ucide !
- Va da cu ochii de mine, acolo ! - Christine, nu vorbi aşa.
- Privirea aceea arzătoare ! - Nici să nu te gândeşti.
Va ucide o mie de oameni, dacă va fi nevoie...
Uită acest coşmar.
- Fantoma de la Operă va ucide iar. - E doar o născocire.
- Crede-mă, va ucide din nou ! - Nu există Fantoma de la Operă.
Dumnezeule, cine e omul acesta care vânează ?
- Această mască a morţii ? - Nu pot să scap de el.
Al cui e glasul pe care-l auzi ?
Şi acest labirint,
unde noaptea este oarbă...
- Fantoma de la Operă este aici, - Fantoma de la Operă este acolo :
- În mintea mea. - În mintea ta.
Nu există nici o Fantomă de la Operă.
Raoul, am fost acolo,
în lumea lui, învăluită într-o noapte veşnică.
Într-o lume în care ziua se mistuie în beznă.
Beznă...
Raoul, l-am văzut !
Aş putea uita vreodată figura aceea ?
Am să pot scăpa vreodată de chipul acela ?
Atât de slut. Nici nu-i puteai spune chip, în acea beznă.
Beznă...
Dar glasul său mi-a umplut sufletul
de un sunet ciudat şi plăcut.
În noaptea aceea, muzica îmi răsuna în minte.
Şi, datorită muzicii, sufletul meu s-a înălţat !
Un sentiment cum n-am mai avut vreodată.
Ce ai auzit n-a fost decât un vis şi atât.
Totuşi, în privirea sa era cuprinsă toată tristeţea lumii.
Privirea aceea rugătoare,
ameninţătoare, dar şi iubitoare.
Christine !
Nu mai vorbi despre întuneric,
Dă uitării teama care te tulbură !
Sunt aici. Nimic nu ţi se mai poate întâmpla.
Cuvintele mele te vor încălzi şi te vor alina.
Lasă-mă să-ţi fiu eliberarea.
Lumina zilei să-ţi usuce lacrimile.
Sunt aici, cu tine, alături,
să te apăr şi să te călăuzesc.
Spune-mi că mă iubeşti clipă de clipă.
Încântă-mă cu vorbe despre vară !
Spune-mi că ai nevoie de mine, acum şi pururea,
Promite-mi că tot ce spui este adevărat.
Atât îţi cer...
Lasă-mă să-ţi fiu adăpost, să-ţi fiu lumina călăuzitoare.
Eşti în siguranţă : nu te va găsi nimeni.
Temerile tale sunt departe.
Mai presus de toate, doresc libertatea,
o lume fără noapte... şi cu tine,
mereu alături, să mă ţii în braţe şi să mă ascunzi.
Atunci, spune că vei împărţi cu mine
o dragoste, o viaţă întreagă.
Lasă-mă să-ţi alung singurătatea.
Spune-mi că ai nevoie de mine, aici, alături de tine.
Oriunde ai merge, ia-mă şi pe mine.
Christine, atât îţi cer, şi nimic mai mult.
Spune-mi că vei împărţi cu mine o dragoste şi o viaţă întreagă.
Spune un singur cuvânt, şi te voi urma.
Împarte cu mine fiecare zi,
fiecare noapte, fiecare dimineaţă.
- Spune că mă iubeşti... - Ştii că te iubesc.
Iubeşte-mă ! Este tot ce-ţi cer.
Oriunde ai merge, ia-mă şi pe mine.
Iubeşte-mă ! Este tot ce îţi cer.
Trebuie să plec. Se vor întreabă unde sunt.
Vino cu mine, Raoul
Christine, te iubesc.
Porunceşte să-ţi aducă cei mai buni cai !
- Aşteaptă-mă la intrare ! - Curând, vom fi împreună !
Mă vei apăra şi mă vei călăuzi.
Îţi dăruiesc muzica mea,
cântul tău va prinde aripi.
Şi cum m-ai răsplătit ?
M-ai respins şi m-ai trădat.
Era firesc să te iubească
când te-a auzit cântând.
Christine...
Spune-mi că vei împărţi cu mine o dragoste şi o viaţă întreagă.
Spune un singur cuvânt, şi te voi urma.
Împarte cu mine fiecare zi,
fiecare noapte, fiecare dimineaţă.
Îţi vei blestema ziua în care
n-ai făcut ce ţi-a cerut Fantoma !
BAL MASCAT
Domnule Andre ?
Domnule Firmin ?
Dragă Andre, ce petrecere minunată !
Preambulul unui An Nou strălucitor !
- Ce seară, sunt impresionat ! - Am făcut tot posibilul.
În cinstea noastră ! Un toast în faţa întregului oraş.
Păcat că "Fantoma" nu-i de faţă.
Bal mascat ! Chipuri de hârtie la paradă !
Bal mascat !
Ascunde-ţi chipul, nimeni să nu te vadă !
Bal mascat ! Fiecare chip, alte trăsături.
Bal mascat !
Preiveşte în jur ! În spatele tău e o altă mască !
O scânteiere liliachie, o tentă castanie, Bufon şi rege, vârcolac şi raţă.
Verde şi negru, regină şi preot, O urmă de roşu, chip de bestie.
Chipuri. Daţi-vă în carusel. E o rasă inumană.
Ochi de aur, coapse albastre, Adevărul este fals, tu cine eşti ?
Gură strâmbă, rochii învârtite, As de cupă, chipuri de paiaţă.
Chipuri...
Bea până te vei îneca în lumină, în zgomot.
Dar cine poate spune al cui e chipul ?
Bal mascat !
Galbenul surâde, roşul se învârte,
Bal mascat !
Lasă spectacolul să te înconjoare !
Bal mascat !
Priviri învăpăiate, capete întoarse.
Bal mascat !
Ia priveşte marea de zâmbete din jurul tău !
Bal mascat !
Umbre mişcătoare, minciuni şuierate.
Bal mascat !
Îţi poţi păcăli chiar şi prietenii !
Bal mascat !
Crai vicleni, priviri iscoditoare.
Bal mascat !
Fugi şi ascunde-te, dar un chip tot te va urmări !
- Ce seară ! - Ce de lume !
- Sunt fericit ! - Şi mândru !
- Este toată crema ! - Ne privesc, îi privim.
- Trei luni... - De încântare !
- De linişte Cerească ! - Gata cu bileţelele !
- Gata cu Fantoma ! - Să închinăm pentru un an îmbelşugat !
Pentru prieteni !
Stălucirea noastră să nu pălească.
- Ce uşurare ! - Şi ce bal mascat !
Imaginează-ţi !
O logodnă tainică ! Priveşte-ţi viitoarea soţie !
- Imaginează-ţi cum ar fi ! - De ce să ne ascundem ?
- Mi-ai făgăduit. - Nu, Raoul, o să ne vadă.
Lasă-i să ne vadă. E vorba de o logodnă nu de o crimă.
Christine, de ce te temi ?
- Să nu ne certăm. - Să nu ne certăm.
- Te rog, prefă-te. - Sper să înţeleg, cu vremea.
Cu vremea, vei înţelege.
Bal mascat !
Chipuri de hârtie la paradă !
Bal mascat !
Ascunde-ţi chipul, nimeni să nu te găsească !
Bal mascat !
Fiecare chip, alte trăsături.
Priveşte în jur ! În spatele tău e o altă mască !
Bal mascat !
Priviri învăpăiate, capete întoarse.
Priveşte marea de zâmbete din jurul tău.
Bal mascat !
Galbenul surâde, roşul se învârte,
Lasă spectacolul să te înconjoare !
De ce aţi tăcut, stimaţi domni ?
Credeaţi că v-am uitat ?
Nu v-a fost dor de mine, domnilor ? V-am scris o operă.
Iată partitura.
"Don Juan triumfător".
Salutări călduroase tuturor.
Înainte să înceapă repetiţia, iată câteva indrumări.
Carlotta trebuie să înveţe să joace,
nu trucul ei obişnuit : să umble ţanţoşă pe scenă.
Don Juan să mai slăbească. Nu face bine, la vârsta lui Piangi !
Iar impresarii mei trebuie să înţeleagă
că treaba lor e să se ocupe de bani, nu de artă !
Cât despre diva noastră, dra Christine Daae,
nu mă îndoiesc că se va descurca.
Într-adevăr, are glas fumos,
dar ştie că, dacă vrea să fie cea mai bună
mai are multe de învăţat.
Dacă orgoliul ei o va lăsa să se întoarcă la mine,
dascălul ei,
Dascălul ei.
Eşti încă înlănţuită de mine, îmi aparţii.
- Doamnă Giry, aşteaptă ! - Nu ştiu mai mult decât alţii.
- Nu este adevărat. - Domnule, nu mă întrebaţi.
- Au fost deja prea multe accidente. - Accidente ?
Vă rog, spre binele tuturor.
Prea bine.
S-a întâmplat cu mulţi ani în urmă.
În oraş sosise un bâlci.
Ţigani.
Eram foarte tânără,
mă pregăteam să devin balerină.
Una dintre multe altele.
Locuiam la căminul Operei.
Veniţi !
Poftiţi înăuntru !
Intraţi să vedeţi puiul diavolului !
Doamnelor şi domnilor, iată puiul diavolului !
Puiul diavolului !
Crimă !
- Unde ? - Acolo !
Fuge !
L-am ascuns de ochii şi răutatea lumii.
De atunci, n-a mai cunoscut decât această operă.
Aici s-a jucat, aici este tărâmul lui artistic.
Este un geniu. Arhitect, poiectant, compozitor, magician.
- Un geniu, domnule ! - Dar geniul a înnebunit.
- Unde mergem, domnişoară ? - La cimitir.
La mormântul tatălui meu, te rog.
- Unde au plecat ? - La cimitir.
Mi s-a ivit în somn, Mi-a pătrus în vis.
Glasul acela care mă cheamă şi-mi rosteşte numele.
Micuţa Lotte s-a gândit la multe şi la nimic.
Tatăl ei i-a făgăduit că-i va trimite Îngerul Muzicii.
Aşa i-a făgăduit tatăl ei.
Tatăl ei i-a făgăduit.
Cândva, mi-ai fost unicul tovarăş.
Erai totul pentru mine.
Cândva, mi-ai fost părinte şi prieten,
apoi, lumea mea s-a năruit.
Cât îmi doresc să poţi fi din nou cu mine,
să-mi fii în preajmă.
Uneori mi se pare
că dacă aş visa
vei veni lângă mine.
Aş vrea să-ţi aud din nou glasul,
deşi ştiu că este cu neputinţă.
Gândul la tine nu mă va ajuta
să fac tot ce am visat.
Clopotele de jale şi îngerii sculptaţi
reci şi monumentali,
par să nu-ţi fie,
cea mai bună companie.
Dumneata erai cald şi tandru.
Prea mulţi ani m-am luptat să-mi înfrânez lacrimile.
Trecutul ăsta de ce nu moare o dată ?
Cât îmi doresc să poţi fi din nou cu mine,
să ne luăm rămas-bun.
Încearcă să ierţi,
învaţă-mă să trăiesc,
dă-mi tăria să încerc.
Gata cu amintirile, gata cu lacrimile ascunse,
să nu ne mai gândim la anii pierduţi.
Ajută-mă să-mi iau...
Adio !
Ajută-mă să-mi iau...
Adio !
Copilă rătăcită, pierdută, neajutorată.
ce tânjeşti după povaţa mea.
Înger şi tată, prieten şi nălucă ?
Cine mă priveşte de acolo ?
Ţi-ai uitat îngerul ?
Îngerule, vorbeşte !
Ce dor nemărginit răzbate din acest murmur !
Ai rătăcit prea mult prin iarnă,
departe de privirea mea părintească.
Rătăcită, mintea mea te înfruntă.
- Totuşi, sufletul tău ascultă. - Sufletul tău ascultă.
Înger al Muzicii !
- M-ai renegat. - Te-am renegat.
Îndepărtându-te de adevărata frumuseţe.
- Înger al muzicii, nu mă ocoli. - Înger al Muzicii, apărătorul meu.
- Vino la Îngerul tău. - Vino la mine, îngerule.
Eu sunt îngerul muzicii tale.
Vino, Înger al Muzicii.
Nu, Christine, stai !
Acest om nu este tatăl tău !
Raoul, nu !
Nu aşa.
Acum, va fi război asupra voastra.
Am fost cu toţii orbi.
Iar răspunsul era în faţa ochilor noştri.
Avem ocazia să-l prindem pe amicul nostru în capcană.
Vă ascultăm.
O să ne prindem în jocul lui.
Îi punem opera în scenă, dar asul e în mâneca noastră.
Dacă dra Daae va cânta, mai mult ca sigur, va fi şi el de faţă.
- Cu siguranţă, uşile vor fi zăvorâte. - Cu siguranţă, poliţia va fi acolo.
Cu siguranţă, va fi înarmată.
Cortina cade, domnia lui va lua sfârşit !
Raoul, mi-e frică.
Nu mă pune să fac asta.
Mă înspăimântă.
Nu mă pune să îndur acest calvar.
Mă va lua cu el...
Ştiu asta.
Vom fi despărţiţi pentru totdeauna. Nu-mi va mai da drumul.
Uneori, când visam ceva.. .
acum mi-e teamă.
Dacă mă găseşte, povestea asta nu se va mai sfârşi.
Şi va fi mereu acolo, cântând melodii în mintea mea.
Chiar tu spuneai
că nu-i decât un om.
Că atât timp cât va trăi,
ne va urmări până la moarte.
M-am tot gândit. Ce să răspund ?
Trebuie să-mi risc viaţa
pentru a-mi câştiga dreptul la viaţă ?
Pot să-l trădez pe cel care mi-a inspirat vocea ?
Să ajung prada lui ? Am de ales ?
Mă va ucide fără să clipească. Distruge tot ce-i bun.
Ştiu că nu pot refuza
şi ce mi-aş dori să pot.
Doamne, dacă accept, ce orori mă vor aştepta
în această operă a Fantomei ?
Christine !
Să nu-ţi închipui că nu-mi pasă,
dar orice speranţă şi orice rugă depind acum de tine.
În seara asta, mi se va-mplini destinul.
Nu-mi place să stric festinul.
Dar gluma a ţinut prea mult.
Să intre publicul !
Să înceapă opera mea !
Iată, armăsarul poate servi iapa !
Iată, stăpânul îşi ia porţia de carne !
Iată, mielul sacrificat
scoate cel din urmă behăit.
Biata slujnicuţă !
Pentru dulcegăriile vocii tale
va trebui să dai socoteală,
înfăşurată în cearşafuri distruse !
Serveşte masa şi serveşte slujnicuţa,
serveşte stăpânul,
căci atunci când mesele, planurile şi slujnicele sunt gata,
Don Juan triumfă
încă o dată.
Passarino, prieten credincios, mai spune-mi o dată planul.
Tânărul oaspete mă confundă cu dumneavoastră
Eu, stăpânul, dvs., servitorul.
Când vă veţi întâlni, veţi purta pelerina mea.
Ea nu vă va putea vedea chipul.
Va crede că ia masa cu mine acasa la stăpânul ei !
Pe furiş, ne vom ghiftui, şi vom fura ce-mi aparţine de drept.
Mai târziu, când vinul va domoli ruşinea...
Veniţi acasă !
Vă voi imita glasul, voi trânti uşa !
O să spun : "Să ne ascundem, la mine-n dormitor !"
Biata de ea, n-are nici o şansă !
Ia-mi pălăria, pelerina şi sabia. Victoria e asigurată,
de nu uit cumva şi mă bufneşte râsul.
Nici un gând nu-i vine,
decât de bucurie !
Nici un vis nu-i umple sufletul,
decât visuri de iubire.
Stăpâne ?
Passarino...
du-te, capcana e întinsă
şi-şi aşteaptă prada.
Ai venit aici
urmându-ţi dorinţa arzătoare,
urmându-ţi vrerea, până acum
tăcută.
Tăcută...
Te-am adus,
ca pasiunea noastră să se contopească.
În mintea ta, deja mi-ai cedat,
Ai renunţat la orice împotrivire, mi-ai cedat cu totul.
Acum, eşti aici, cu mine,
fără să te mai răzgândeşti,
Te-ai hotărât,
Te-ai hotărât...
Nu mai poţi da înapoi
nici să priveşti în urmă.
Jocul nostru de-a prefăcătoria
s-a încheiat.
Renunţă la "dacă" sau "când"
n-are rost să te opui.
Nu te mai gândi la nimic şi îngăduie visării să coboare.
Ce văpaie mistuitoare va năpădi sufletul ?
Ce dorinţă arzătoare îi va descătuşa baierele ?
Ce dulce ademenire ne aşteaptă ?
Nu mai poţi da înapoi.
Acesta este ultimul prag.
Ce taine nerostite, îmbietoare vom trăi ?
Nu mai poţi da înapoi.
M-ai adus
la momentul în care vorbele par searbede,
la momentul în care discuţia dispare
în tăcere,
În tăcere...
Am venit aici
neştiind prea bine de ce.
Îmi imaginasem
trupurile noastre înlănţuite, lipsite de apărare şi tăcute.
Poftim, sunt aici, cu tine.
Fără să mă răzgândesc.
Am luat această hotărâre,
hotărâre.
Nu mai pot să dau înapoi,
nici să privesc în urmă,
A început, în sfârşit, drama pasiunii noastre.
Indiferent dacă am făcut bine sau rău,
am o singură întrebare :
Cât avem de aşteptat până ne vom contopi ?
Când va începe sângele să fiarbă ?
Când va înflori bobocul adormit ?
Când ne vor mistui flăcările ?
Nu mai pot da înapoi,
nici să privesc în urmă.
Am trecut puntea,
Uite cum se năruie !
De aici, nu mai există cale
de întoarcere.
Spune-mi că vei împărţi cu mine o dragoste şi o viaţă întreagă.
Călăuzeşte-mă, salvează-mă din singurătatea mea.
Spune-mi că mă vrei lângă tine.
Oriunde ai merge, lasă-mă să merg şi eu.
Christine,
atât îţi cer...
Plecaţi !
Dumnezeule ! Piangi, iubitule !
Dumnezeule !
Suntem ruinaţi, Andre.
- Unde a dus-o ? - Haideţi cu mine. Vă duc eu la el.
Nu uitaţi, însă, ţineţi mâna în dreptul ochilor !
- Vin şi eu ! - Nu, tu trebuie să rămâi aici.
Veniţi, domnule ! Să faceţi cum v-am spus.
Coborâm din nou în străfundurile disperării mele !
Ne afundăm în temniţa minţii mele,
pe cărarea asta ce coboară într-un întuneric
la fel de profund ca Infernul.
Te întrebi de ce am fost ferecat în acest loc rece şi mohorât ?
Nu pentru vreun păcat de moarte, ci pentru chipul meu respingător !
Urmăriţi criminalul ! Trebuie găsit !
Vânat de toată lumea, întâmpinat cu ură pretutindeni,
nici o vorbă bună, nici o compasiune.
Christine...
Pentru ce ?
Duceţi-vă mâna la ochi.
Nu îndrăznesc să merg mai departe.
Mulţumesc.
Ţi-ai potolit, în sfârşit, setea de sânge ?
Iar acum îţi voi îndestula pofta de carne ?
Soarta ce m-a condamnat să mă scald în sânge
mi-a luat dreptul şi la bucuria cărnii.
Chipul acesta, infecţia
care otrăveşte dragostea noastră,
chipul acesta ce a provocat
teama şi dispreţul unei mame.
O mască,
prima, o cârpă ordinară.
Mila soseşte prea târziu.
Întoarce-te şi înfruntă-ţi soarta :
ai să priveşti asta de-a pururi.
Acest chip chinuit
nu mă mai înfioară.
Adevărata-ţi hidoşenie
sălăşluieşte în sufletul tău.
Stai ! Se pare ca avem un musafir.
Domnule,
e o plăcere nemăsurată !
Speram să vii,
iar visul mi s-a împlinit.
Am o noapte plină !
Elibereaz-o !
Fă cum pofteşti, dar... elibereaz-o !
- Chiar n-ai milă ? - Iubitul tău mă imploră !
- N-are rost. - O iubesc. Asta, nu înseamnă nimic ?
Ai puţină îndurare.
Mie, lumea nu mi-a arătat nici un pic de milă !
- Lasă-mă s-o văd. - Eşti invitatul meu, domnule.
Domnule, bine ai venit !
Credeai că i-aş face vreun rău ?
De ce să plătească ea pentru păcatele voastre ?
Porunceşte să ţi se aducă caii cei frumoşi !
Du mâna la ochi.
Acum, nimic nu te mai scapă, poate doar Christine.
Începe o nouă viaţă alături de mine,
cumpără-i libertatea cu preţul iubirii tale.
Refuză-mă, şi iubitul tău va muri.
Asta ţi-e alegerea. N-ai de ales.
Lacrimile pe care le-aş fi vărsat pentru soarta ta cruntă
îmi îngheaţă şi se transformă în lacrimi de ură.
Christine, te rog, iartă-mă.
Pentru tine am făcut totul.
Adio, idol înfrânt şi prieten prefăcut.
- Speranţele noastre s-au spulberat. - Prea târziu pentru rugăminţi.
- Spune că-l iubeşti. - Toate speranţele cer ajutor
- ... şi viaţa mea s-a sfârşit. - ... e inutil să mai lupţi.
Orice ai alege...
nu câştigi !
Deci, îţi vei sfârşi viaţa alături de mine
sau îl trimiţi la moarte ?
De ce o îndemni să mintă, ca să mă salveze ?
- Nu-i cale de întoarcere... - Înger al Muzicii...
... cine a meritat asta ?
Nu-ţi distruge viaţa de dragul meu.
Viaţa sa stă chezăşie !
M-am luptat atâta ca să te eliberez.
Nu mai este cale de întoarcere.
M-ai înşelat.
Ţi-am dăruit, fără să crâcnesc, gândurile mele.
Îmi pui răbdarea la încercare. Alege !
Sărmană făptură a întunericului,
ce viaţă ai cunoscut ?
Doamne, dă-mi curajul să-ţi arăt
că nu eşti singur.
Ia-o, uită-mă, uită totul !
Lăsaţi-mă în pace !
Uitaţi tot ce aţi văzut.
Plecaţi, să nu vă găsească.
Luaţi barca. Juraţi că n-o să le dezvăluiţi niciodată
taina Îngerului din Infern.
Fantoma de la Operă este aici, în adâncuri.
Plecaţi !
Plecaţi şi lăsaţi-mă !
Bal mascat !
Chipuri de hârtie la paradă !
Ascunde-ţi chipul, nimeni să nu te vadă.
Christine, te iubesc.
Spune-mi că vei împărţi cu mine o dragoste şi o viaţă întreagă.
Spune un singur cuvânt
şi te voi urma.
Împarte cu mine fiecare zi,
fiecare noapte, fiecare dimineaţă.
Numai tu poţi face ca muzica mea să zboare.
Acum, s-a sfârşit
muzica nopţii.
CONTESA DE CHAGNY IUBITĂ SOŢIE ŞI MAMĂ
"CHRISTINE 1854-1917"
Copil sălbătic
Născut în pustiu
Învăţat să fii singur
Învăţat să-ţi găseşti drumul în întuneric
Cine te va aştepta
Cine te va dezmierda
Învăţat să fii singur
Învăţat să-ţi fii propriul tovarăş
N-ai visat că va fi cineva...
Traducerea şi adaptarea Eugen Roşu eugen@capital.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/maw9 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari