Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Varsovia 1939
- Domnul Szpilman? - Bună ziua.
Îmi pare bine să vă cunosc. Îmi place foarte mult cum cântati.
Mă bucur.
Numele meu este Dorota. Sunt sora lui Jurek.
- Sângerati. - Nu e nimic grav...
Haide Dorota, o să mai vorbiti si altă dată.
- Nu e cel mai potrivit moment. Haide! - Jurek, unde ai ascuns-o până acum?
- Nu stiu ce să iau cu mine. - Întodeauna iei prea multe.
- Câte geamantane vrei să iei? - Am să le număr.
Ce crezi? Oare... să iau portretul ăsta?
Ia-l, nu-l lua... Fă cum vrei.
Nu vezi că sunt îngrijorată pentru Wlad?
O să se întoarcă. N-a pătit nimic.
O să mai luăm un geamantan, pentru orice eventualitate...
- Mamă! S-a întors Wlad. - Slavă Domnului. Ce ai...?
- Esti rănit? - Nu, nu. N-am nimic.
Am fost foarte de îngrijorată.
I-am spus să nu-si facă griji pentru că aveai documentele la tine.
Dacă te-ar fi lovit o bombă, ar fi stiut unde să te ducă.
Henryk, Henryk... Nu spune astfel de lucruri!
- Tată, s-a întors Wladek! - Ce v-am spus eu?
- Ce faceti? - Mi-a văzut cineva pălăria?
Ne-au bombardat postul de radio. Nu mai emite.
Varsovia nu este singurul post de radio.
Apucă-te de împachetat, dragule. Ia-ti lucrurile.
- Unde mergem? - Plecăm din Varsovia...
- Plecăm din Varsovia? Unde? - Nu ai auzit?
- Ce să aud? - N-ai citit ziarele?
Nu.
- Unde este ziarul? - L-am folosit la împachetat.
L-a folosit la împachetat!
- Guvernul s-a mutat la Lublania. - Toti bărbatii apti de luptă
trebuie să treacă râul si să formeze o nouă linie defensivă.
Cu exceptia noastră, toată lumea a plecat, au rămas numai femeile.
Ce-o să obtii trecând de linia defensivei încărcati cu geamantane?
- Wlad, nu avem timp pentru asta. - Eu nu plec, nicăieri.
Bine... Nici eu nu plec.
Lăsati gluma. Trebuie să rămânem împreună.
Dacă va fi să mor, prefer să mor în propria-mi casă.
- Nu mai spune asta. - Liniste, am prins ceva.
"Transmitem de la BBC din Londra...
Guvernul englez, neprimind răspuns la ultimatumul
trimis guvernului german,
a declarat război Germaniei naziste."
Asta e minunat!
"Se asteaptă ca...
...în următoarele ore,
Franta să facă o declaratie asemănătoare.
Polonia nu mai este singură.
Minunat! Minunat!
Mamă, a fost o cină minunată.
Dacă vrei să sărbătoresti ceva, trebuie să te străduiesti.
Un toast pentru Marea Britanie si Franta.
V-am spus. Nu v-am spus? O să fie bine.
5003.
- Asta e tot? - Da... 5003 zloti. E tot ce mai avem.
Sunt mai multi cu 3003 zloti.
Printre alte restrictii impuse,
evreii pot detine cel mult 2000 de zloti în casă.
- Şi ce vom face cu restul? - Îi depunem într-o bancă.
Într-o bancă?
Cine este atât de prost să-si depună banii într-o bancă germană?
Putem să-i ascundem. Uite...
- Îi putem ascunde sub ghiveciul de flori. - Nu, nu. Ne cunosc metodele.
Mai tii minte ce am făcut în ultimul război?
Facem o gaură în masă.
- Ascundem banii acolo. - Şi dacă vor lua masa?
Cum adică să ia masa?
Germanii intră în casele evreilor si iau tot ce vor: mobilă, bijuterii... totul.
- Vorbesti serios? - Da, dar nu si o masă ca asta.
Ce faci?
Ascultati-mă, e cel mai bun loc. Nimeni n-o să caute sub ghiveciul ăsta.
- Nu, nu... Ascultati-mă, m-am gândit... - Da? Asta e ceva nou.
Ştiti ce facem? Folosim psihologia inversă.
Ce folosim?
Lăsăm ceasul si banii pe masă
si îi acoperim asa, ca să-i găsească usor.
- Esti prost? - Germanii nu vor scotoci si-n altă parte.
Sunt sigur că nu-si vor da seama.
E cea mai mare prostie pe care am auzit-o vreodată.
Bineînteles c-o să-i găsească.
Bine. Uitati-vă aici...
- Şi-mi spui mie prost? - Nu-i rău, e ultimul loc...
O să dureze ore.
Nu-i nici o grabă. Îi scoatem după aceea.
- N-o să dureze atâta - Şi cum o să-i scoatem de acolo?
Spune-mi cum o să-i scoti afară. Vreau să stiu...
- Nimeni nu mă ascultă. - Liniste, vă rog. Liniste...
- În ordine, vă rog. - Avocatul... Îi place ordinea.
Ascultati-mă, doar
Ceasul o să-l punem în ghiveci, iar banii îi îndesăm în vioară.
Se va mai putea cânta cu ea?
Nu stiu. Vom vedea.
Jurek? Sunt Wladek Szpilman.
- Wlad, ce mai faci? - Bine, multumesc. Tu?
Ascultă, am vorbit despre postul de radio, presupun că de asta cred că ai sunat.
Nu se poate face nimic pentru a redeschide postul.
- Ştiu asta, Jurek, dar... - Nici un post de radio pentru polonezi.
Ştiu. Jurek?
Pianul este distrus, nu stiu dacă vei mai putea cânta
Poate că da, poate că nu.
Ascultă, sper că nu te simti ofensat,
dar nu te-am sunat ca să discut despre viitorul carierei mele...
L-am bătut la cap pe Jurek luni în sir până când, în sfârsit, a cedat, spunând:
"Bine, vino mâine cu mine".
Şi când am ajuns, o bombă a distrus clădirea postului de radio.
Oricum, a fost o întâlnire absolut minunată.
- Serios? - Da. Da...
A fost de neuitat.
Întodeauna mi-a plăcut cum cântati, domnule Szpilman.
- Spune-mi Wladek, te rog. - Nimeni nu cântă Chopin ca dv.
- Sper că acesta e un compliment. - Vorbesc serios.
Glumeam
- Mergem la cafeneaua Paradiso? - Mi-ar face mare plăcere.
- Şi tu, ce faci? - Am terminat Conservatorul.
- Deci, esti si tu muzician. - Da. În devenire...
- Ce instrument? - Violoncel.
Îmi place să văd o femeie cântând la violoncel.
Interzis evreilor
Este revoltător! Cum îndrăznesc?
Ştii cum sunt oamenii, vor să fie nazisti mai buni decât Hitler.
O să mă duc să depun o plângere.
Mai bine nu. Crede-mă.
Trebuie să fie foarte umilitor pentru o persoană ca tine.
Vom găsi un alt loc.
- Putem face o plimbare prin parc. - Nu, nu putem.
Este interzis.
Evreii nu au voie să se plimbe prin parc.
Tu glumesti?
Nu glumesc. Este adevărat. Nu putem nici să ne plimbăm,
nici să stăm pe bănci. Ăsta e un alt decret.
Este absurd!
Singurul lucru pe care-l putem face
e să stăm si să vorbim aici. Cred că asta îmi face mai multă plăcere.
Asadar, cânti la violoncel, Dorota? Foarte frumos.
Şi care este compozitorul tău preferat?
Chopin? Cu sigurantă...
Ar trebui să cântăm una din sonatele lui, într-o zi.
Dar tu, Wladek?
Ai putea să mă acompaniezi. Tu la violoncel iar eu la pian...
Domnule Szpilman, sunteti minunat.
Spune-mi Wladek, te rog.
Embleme pentru evreii din Varsovia.
"Prin acest decret, toti evreii din Varsovia
sunt obligati să poarte embleme la vedere, în locurile publice.
Acest decret va intra în vigoare începând cu 1 decembrie 1939
si se va aplica tuturor evreilor cu vârsta mai mare de 12 ani.
Emblema va fi purtată pe bratul drept
si va reprezenta steaua lui David tesută cu albastru pe fond alb.
Emblema trebuie să fie suficient de mare
pentru ca steaua să măsoare 8 cm.
Lătimea segmentelor stelei va fi de 1 cm.
Evreii care nu respectă acest decret
vor fi aspru pedepsiti.
Guvernatorul districtului Varsovia,
Doctor Fischer.
- N-am s-o port. - Nimeni n-o s-o poarte.
N-am să mă las însemnată.
Lasă-mă să văd.
Trebuie să ne facem noi singuri aceste embleme?
- De unde o să le luăm? - N-o să le luăm de nicăieri.
N-o să le purtăm.
Tu!
Vino aici!
De ce nu m-ai salutat?
Îmi cer scuze.
N-ai voie să mergi pe trotuar.
Mergi pe stradă!
Ai văzut asta?
Ce? Ce? Lucrez.
Ce este asta?
- Aici ne vor băga. - Cum adică, ne vor băga?
Din ordinul guvernatorului districtului Varsovia, dr. Fisher,
cu privire la locuintele evreilor din Varsovia:
Va fi construită o zonă în care toti evreii care locuiesc în Varsovia,
sau cei care se vor muta în Varsovia, vor fi obligati să se mute.
Citeste aici!
Evreii care locuiesc în afara zonei stabilite
vor trebui să se mute în cartierul evreiesc
până la 31 Octombrie 1940.
N-o să ne poată muta pe toti.
E prea mic pentru 400.000 de persoane.
Nu. Suntem 360.000, asa că va fi mai usor.
Şi ce putem face?
Mamă?
Mamă!
Ce este?
20 de zloti.
Atât mai avem. 20 de zloti.
Ce pot să cumpăr cu 20 de zloti?
M-am săturat să gătesc tot timpul, numai cartofi...
Ăsta este pretul pe care-l ofer. Sfatul meu este să acceptati.
- N-o să primiti mai mult de la nimeni. - Dar este un Beckstein, domnule Lipa.
2000. Sfatul meu este să acceptati.
Ce-o să faceti când o să vă fie foame? O să mâncati pianul?
Iesi afară, ticălosule.
- Te rog... - Nu-l vindem! Iesi afară!
Ce naiba ai pătit?
Sunteti nebuni...
Vă fac o favoare. 2000 si suport si transportul lui.
Nici măcar nu vă taxez pentru transport!
O să vă pară rău. Sunteti nebuni.
Ia-l...
31 octombrie 1940
Dorota...
- Bună. - Bună...
Nu voiam să vin...
Nu voiam să văd toate astea...
- Nu m-am putut abtine. - Cum te descurci?
- Bine. - Bine.
Adevărul este că nu prea bine. L-au arestat pe vărul meu.
Jurek spune c-o să-i dea drumul.
Este rusinos ce se întâmplă.
- N-o să mai dureze mult, nu-ti fie frică. - Asta am spus si eu...
Este prea absurd...
Mult prea absurd.
Eu... ar trebui să plec...
Ei bine... o să ne revedem...
în curând.
Pe curând!
Sincer să fiu,
mă asteptam să fie mai rău.
Unde vom dormi?
Eu o să dorm în bucătărie, cu fetele.
Tu, Henryk si tata, rămâneti aici.
Priviti!
Veniti să vedeti!
Plecati de aici! Plecati!
Tată! Tată!
Tată!
Tată...
Ai vândut ceva?
Doar una. Idiotul" de Dostoievski, cu 3 zloti.
- E mai bine decât ieri. - 3 zloti amărâti.
Când oamenii fac milioane.
- Ştiu. - Nu stii, crede-mă.
Mituiesc gărzile, ele se fac că nu văd
Aduc transporturi cu mîncare, băutură, tutun,
produse cosmetice frantuzesti.
Cât despre săracii care mor peste tot, nu interesează pe nimeni.
Scuzati-mă, l-ati văzut pe sotul meu? Isaac Szerman. Un bărbat înalt si frumos.
- Îmi pare rău. - Cu o barbă căruntă. Nu...?
Mi-e teamă că nu.
- Mă iertati - Noapte bună.
Să dormiti bine. Iar dacă îl vedeti, să-mi scrieti, da?
Isaac Szerman.
De ce trebuie să fie un tramvai care trece prin zona noastră?
De ce nu poate să ocolească?
Nu vă faceti griji. O să construiască un pod. N-ati auzit?
Un pod, un pod! Ce prostie...
Germanii pretind că sunt inteligenti.
Ştii ce cred eu? Că sunt complet idioti.
Am o familie de hrănit,
iar eu îmi pierd jumătate din timp asteptând aici, să ne lase să trecem.
Ce-si închipuie, că am venit aici să ascult muzică?
Dansează!
ti-e frig?
Dansează!
Haide, dansează!
Haide, haide!
Dansează!
Şi tu, dansati în doi!
Tu!
Mai repede!
Cântă mai repede!
Mai repede!
Bine. Au sosit.
Te asteaptă Itzak Heller.
- Despre ce-i vorba? - Stai jos si bea niste ceai.
Eu o să pregătesc masa, până când vor sosi fetele.
- Ce cauti aici? - A adus prăjituri.
Tatăl său a intrat din nou în afacerile cu bijuterii.
Se descurcă bine, nu?
Uluitor! Bijuterii.
- Facem recrutări. - Cine face recrutări?
Nu face pe desteptul cu mine, Henryk, am venit aici ca prieten.
Vor aduce evrei din toată tara.
În curând vor fi o jumătate de milion, aici, în ghetou.
Avem nevoie de mai multă politie evreiască.
Ah... mai multă politie evreiască.
Adică vrei să bat evrei care conspiră împotriva Gestapoului.
- Cineva trebuie s-o facă, Henryk. - Dar de ce eu?
Credeam că recrutezi doar băieti cu părinti bogati.
Uită-te la tatăl meu. Uită-te la casa în care locuiesc.
Da, mă uit. Din cauza asta sunt aici. Familia ta ar putea avea o viată mai bună.
Vrei să supravietuiesti vânzând cărti în stradă?
Da.
Vă fac o favoare.
Dar tu, Wlady? Esti un mare pianist, ai o excelentă trupă de Jazz.
Te primim cu bratele deschise. Vino alături de noi.
- Nu ai nimic de lucru. - Multumesc, dar am ce lucra.
Da, sigur...
Îmi pare rău Wlady, dar vor să te opresti.
Cine vrea să mă opresc?
Întodeauna zic : "Priveste si la partea bună".
Esti în ghetoul ăsta mic, alături de profesori si alti intelectuali,
te descurci mai bine decât noi. În ghetoul mare e haos.
- Ai ceva să-mi dai de lucru? - Esti un artist, Wlady.
Aduci bucurie oamenilor. Asta e de ajuns.
- Vreau să ajut, vreau să fac ceva... - Ai făcut destul, Wlady.
Şi stii ce?
Voi, muzicienii, nu sunteti conspiratori buni. Sunteti...
prea... artisti.
- Cine este? - Zdravek?
Majorek.
Dacă găsesc manifestele astea, stii ce se va întâmpla.
Nu, nu le vor găsi.
Zdravek.... Doamnă Ziskin...
Yehuda, esti bine?
Majorek, acesta este cel mai mare pianist din Polonia.
Poate chiar din întreaga lume: Wladyslaw Szpilman.
Acesta este Majorek.
- Sunt încântat. - Te stiu, după nume.
- Însă nu te-am auzit cântând niciodată. - Majorek a fost în armată.
Un om extraordinar.
Mă deranjează un singur lucru la el: că nu este socialist.
E mai bine să pleci, Wladek. Suntem pe terminate.
Ştii câte exemplare se distribuie împreună cu ziarele?
500... Ştii câte persoane citesc un manifest?
20. Asta înseamnă 10.000 de cititori.
Majorek le ascunde în chiloti si le răspândeste prin toalete.
- În toalete? - Da, în toate pe care le găsesc.
Germanii nu folosesc niciodată toaletele evreilor.
Sunt prea curate pentru ei.
Încetează! Încetează!
Încetează!
Haide, haide.
Vino, băiete!
Ridică-te! Ridică-te!
Stai în picioare!
Vă rog, în seara asta nu vreau să aud pe nimeni vorbind de lucruri rele.
Să ne bucurăm de această cină.
De acord. Vreti să vă spun ceva amuzant?
- Îl stiti pe dr. Raszeja? - Chirurgul?
Da, chirurgul. Pentru un anumit motiv, nu mă întrebati care,
germanii i-au dat voie în ghetou pentru a face o operatie.
Unui evreu? E nevoie de un polonez pentru a opera un evreu.
L-au lăsat să treacă. Asta e tot ce stiu.
În fine... Anesteziază pacientul
si tocmai face prima incizie, când cei de la S.S. dau buzna înăuntru,
împuscă pacientul pe masa de operatie, iar apoi îl împuscă pe dr. Raszeja
si pe toată lumea care mai era de fată.
Nu este amuzant?
Pacientul n-a simtit nimic, era anesteziat.
Am spus: nimic rău, Henryk.
Ce-ati pătit?
V-ati pierdut simtul umorului?
Nu este amuzant.
Ştii ce este amuzant?
Tu esti amuzant, cu cravata aia caraghioasă.
De ce te legi de cravata mea? Ce legătură are cravata mea cu asta?
- Am nevoie de ea, la lucru. - La lucru?
- Da, eu lucrez. - Asa e, lucrezi...
Cânti la pian pentru parazitii din ghetou.
- Paraziti... - Paraziti!
- Băieti, băieti... - Nu dau doi bani pe cei care suferă.
- Mă învinuiesti pentru apatia lor? - Da, pentru că o văd în fiecare zi.
Nici măcar nu observă ce se întâmplă în jurul lor.
- Eu îi învinuiesc pe americani. - Pentru ce? Pentru cravata mea?
Evreii americani, si sunt foarte multi, ne-au lăsat singuri.
Ce-au făcut pentru noi? Oamenii mor, aici. N-au ce mânca...
Evreii americani ar trebui să convingă America să declare război Germaniei.
Lumina! Lumina!
În picioare!
Tu! În picioare! Ridică-te!
Aruncati-l!
Dumnezeule...
Fugiti!
- Scuzati-mă. - Da?
- Sunt sora domnului Szpilman. - Bine, intră.
Tu nu!
- Ce se întâmplă? - Este groaznic.
- Ce? Ce? - Vânează oameni pe străzi.
L-au ridicat pe Henryk.
Bine, du-te acasă. Du-te, o să mă ocup eu, de asta.
- Scuzati-mă, l-ati văzut pe sotul meu? - Nu.
- Isaak Szerman? - Nu. Mi-e teamă că nu.
Are o barbă căruntă. Dacă îl vedeti, scrieti-mi...
Să nu uitati. Isaak Szerman.
- Ce s-a întâmplat? - Mi-au luat nepotul.
L-au dus înăuntru. Ce-o să-i facă? Dumnezeule, nu-mi vine să cred.
Scuzati-mă...
Itzak!
Itzak! Itzak...
Sunt eu, Wladek Szpilman.
Henryk este acolo...
- Nu l-am văzut. - Crede-mă. Trebuie să-l scot de acolo.
Mă poti ajuta?
Acum ai nevoie de mine? Da, acum ai nevoie de mine.
Ne poti ajuta?
O să coste.
- Nu am bani. - Atunci nu pot să fac nimic.
Ar fi trebuit să ni te alături când ai avut ocazia.
Mi-au spus că esti o persoană influentă.
- Cine ti-a spus? - Oamenii...
Oamenii pe care îi cunosc mi-au spus că esti o persoană importantă.
Itzak...
Pane Rubinstein.
Tu, bandit. Bum. Bum.
Kaput. Kaput!
tigări... Multumesc.
- De ce te-au luat? - Acum îi esti dator lui Itzak Heller.
- ti-am cerut eu să vorbesti cu el? - Ai dreptate.
Te-ai milogit? Te-ai milogit de rahatul ăla?
Nu, l-am rugat să mă ajute.
Cât i-ai plătit?
Ce puteam să-i dau?
Ce? Fiecare zlot pe care-l câstig îl dăm pe mâncare.
Pot să mă descurc si singur.
- Te-ar fi luat. - Nu are nici o legatură cu tine.
Pe mine mă vor, nu pe tine.
De ce trebuie să te bagi în treburile altora?
Esti nebun... Asta e problema ta. Esti nebun.
Şi asta e tot problema mea.
Ce-i cu tine? Ce-i, esti bolnav?
Sunt flămând.
Permis de muncă?
Care e treaba cu permisul de muncă?
Pentru a obtine un permis de muncă,
trebuie să lucrezi pentru un german, în ghetou, altfel...
- Altfel, ce? - Esti deportat.
Deci, zvonurile sunt adevărate.
Ne scot de aici ca să ne ducă în lagăre de muncă, în Est.
- Vor închide ghetoul cel mic. - O, Doamne...
Wladek! Wladek!
Credeam că esti în turneu la Londra, Paris, New York, Chicago...
- Nu si săptămâna asta. - Nu arăti prea bine.
Ai auzit zvonurile?
- O să ne trimită în Est. - Zvonuri... Nu le lua în serios, Wladek.
Care e problema?
Încerc să fac rost de un permis de muncă pentru tatăl meu.
Am reusit să procur câte unul pentru toti ai mei, dar nu si pentru tata.
- Am căutat peste tot, la ferme, magazine. - De ce n-ai venit la mine?
Nu stiam că faci afaceri cu permise de muncă.
Eu nu, dar Majorek, da.
- Mă poti ajuta? Nu am bani... - Te rog, ne jignesti!
Poti face ceva pentru el?
Să fii la cizmăria lui Schultz, mâine, la 4.
Vezi ce noroc ai avut astăzi?
Asta este imperativul istoric în actiune.
Ştii cum obisnuiesc să spun eu:
- "Priveste la partea bună a lucrurilor". - Da, stiu.
- Ce vă mai face spatele? - Mai bine.
Mai bine?
Mai bine nu mă întreba.
- Multumesc. - Cu plăcere.
Oricum, n-o să te ajute.
Multumesc, domnule Schultz.
15 Martie 1942
Cel putin, am găsit de lucru în ghetou
si încă suntem împreună.
Afară! Toată lumea afară, în curte. Repede!
Suntem cu totii angajati. Avem permise...
Tu! Înainte!
Tu!
Tu! Tu!
Tu!
Restul îmbrăcati-vă si întoarceti-vă aici!
Aduceti-vă lucrurile, doar 15 kilograme de persoană.
Unde ne duceti?
Îmi pare rău, am făcut tot ce mi-a stat în putintă.
Am crezut că permisele ne vor salva.
Încetează, Wladek!
Să sperăm că Henryk si Halina se vor descurca mai bine.
16 August 1942
- Unde ne duceti? - La lucru.
O să fie mai bine decât în ghetou.
De ce-am făcut-o?
De ce ?
De ce-am făcut-o?
De ce-am făcut-o? De ce?
De ce-am făcut-o?
De ce...
Aveti putină apă?
Copilul meu moare. Moare de sete. Vă implor. Vă implor.
Nu aveti putină apă? Vă implor.
Nu auzi ce spun? Este o rusine.
- Te aud. - Ne duc de aici ca pe niste oi la tăiere.
- Nu mai vorbi asa de tare. - De ce nu-i atacăm?
Suntem 500.000, aici. Putem scăpa din ghetou.
Măcar am muri într-un mod onorabil, nu ca niste gunoaie ale isoriei.
De ce esti atât de sigur că o să ne omoare?
Nu sunt sigur.
Ştii de ce nu sunt sigur? Pentru că nu mi-au spus.
- Vă spun eu, o să ne omoare pe toti. - Şi ce vrei să fac? Vrei să lupt?
Ca să luptăm, trebuie să fim organizati, să avem arme, planuri
Are dreptate. Cu ce să mă lupt? Cu vioara?
Germanii n-o să elimine o fortă de muncă atât de însemnată.
Ne vor vinde unui lagăr ca să muncim. Este evident.
Sigur... Uită-te la slăbănogul ăla, de colo.
Uită-te la bătrâni, la copii... Ei pot să muncească?
Uită-te la tine! Crezi că poti să cari cărămizi în spate?
Henryk!
Halina! Henryk!
Halina... Henryk!
Voiam să stau cu tine.
Vrei să stau cu tine?
Ce prostie... Ce prostie...
De ce-am făcut-o? De ce-am făcut-o?
Începe să mă calce pe nervi.
Ce-a făcut? Pentru numele lui Dumnezeu!
Şi-a omorât copilul.
Au pregătit o ascunzătoare si au intrat toti acolo.
Copilul a început să plângă tocmai când a venit politia.
A încercat să-l oprească din plâns cu mâinile...
Iar copilul a murit.
Politia a descoperit unde se ascundeau.
Ce citesti?
"Dacă ne înjunghii, nu sângerăm?"
"Dacă ne gâdili, nu râdem?"
"Dacă ne otrăvesti, nu murim?"
"Iar dacă ne înseli, nu ne vom răzbuna?"
- Foarte potrivit. - Da, de aceea am adus-o.
Idiotul. Ce-si închipuie c-o să facă cu banii?
Băiete, vino aici!
Vino aici...
- Cât costă o caramea? - 20 de zloti.
O caramea? Ce crezi c-o să faci cu banii?
20 de zloti.
Să strângem 20.
Eu am 10, cred...
5... 10... 20...
- Halina... - Ce e?
- Este ciudat să-ti spun asta, acum... - Ce?
Mi-as fi dorit să te cunosc mai bine.
Multumesc.
Szpilman!
Lăsati-mă...
Mamă.
Tată, tată...
Tată! Halina!
Halina... Mamă...
Ce faci acolo, Szpilman? ti-am salvat viata.
Ridică-te si pleacă de aici! Pleacă!
Nu fugi!
Ce faci? E gravidă!
Wladek?
De ce mai esti aici, Wladek?
Am ales să scap...
I-au luat...
pe toti.
Poate că este mai bine, asa. Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Nu s-a terminat, încă. Vom rămâne aici câteva zile,
până se mai potolesc lucrurile.
Am mituit un politist. Va veni după ce se va fi terminat, totul.
Doamne, n-am mai fost afară de vreo doi ani.
Nu te bucura prea tare.
Aur, la un pret foarte bun.
Cineva pe care cunosti?
O frumusete! Cine este?
O violoncelistă. O cunosteam bine. Sotul ei este actor.
Sunt oameni de treabă. Trebuie să-i vorbesc.
Nu uita că-i spânzură pe cei care îi ajută pe evrei.
La stânga!
Pas de voie. Mars!
Stai!
La dreapta!
Tu, un pas înainte!
Tu!
La pământ!
La stânga!
Înainte... mars!
De cât timp esti aici?
De azi noapte.
Mă bucur să te văd.
Ne vor muta în alt loc.
Ştii ce înseamnă asta.
Am trimis pe cineva, afară.
Zygmunt, un om de nădejde.
A urmărit trenurile care ieseau din Varsovia.
Ajung până la Sokolov, unde liniile se despart.
Un localnic mi-a spus că o linie duce spre Treblinka.
Mi-a spus că în fiecare zi pleacă un tren cu oameni din Varsovia
spre Treblinka. Şi se întoarce gol.
Nu s-au văzut transporturi de alimente intrând în acea zonă.
Civililor...
li se interzice să se apropie de statia Treblinka.
Ne extermină.
N-o să le ia mult timp.
Am mai rămas 60.000 dintr-o jumătate de milion.
Majoritatea, oameni tineri.
De data asta, vom lupta.
Suntem în formă bună,
organizati...
Suntem pregătiti.
Dacă ai nevoie de ajutor, eu...
Tu!
Vino aici!
La naiba.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Nu stiu unde îmi stătea capul...
Luati-l de aici.
Sper că te descurci mai bine cu pianul decât cu căratul cărămizilor.
Nu va mai rezista mult dacă va continua asa.
O să văd dacă îi pot găsi ceva mai bun.
Probleme.
Toti evreii! În curte! Toti evreii.
Am vesti bune pentru voi.
Circulă zvonuri care spun că vă vom muta, din nou.
Vă promit că nici acum si nici în viitor
nu avem un asemenea plan.
Da? Din acest motiv,
am pus afise informative pe pereti,
ca să vă arătăm bunele noastre intentii.
Veti alege pe unul dintre voi
ca să meargă, zilnic, în oras.
Va putea aduce 3 kilograme de cartofi...
si o pâine...
Pentru fiecare muncitor.
Atunci, de ce am face toate astea,
dacă am avea de gând să vă mutăm?
Puteti face afaceri bune cu lucrurile
pe care nu le mâncati.
Nu la asta sunteti buni voi, evreii?
Să faceti bani?
Întoarceti-vă la lucru!
Acela. Cu sfoara.
Ceilalti sunt legati cu sârmă.
Majorek...
Vreau să-ti cer o favoare.
Vreau să ies de aici.
Este usor să iesi.
Mai greu este să supravietuiesti în partea cealaltă.
Ştiu... stiu.
Vara trecută am lucrat într-o zi afară
si am văzut pe cineva cunoscut. O veche prietenă.
O muziciană. Sotul ei este actor.
Am scris numele si adresa lor
dacă mai locuiesc acolo. Janina Gorlewska si Andrzej Bogucki.
Sunt oameni buni.
Vrei să încerci să-i contactezi?
Când mai mergi în oras, întreabă-i
Întreabă-i dacă pot să mă ajute să ies de aici.
- Ai un plasture? - Da.
Ce faci aici?
Nimic...
Ce ai acolo?
Ni s-a dat voie să luăm mâncare în ghetou.
Trei kilograme de cartofi si pâine.
Deschide-l.
Cartofi si pâine.
Minti, simt asta.
Deschide-l.
- Eu - Cartofi?!
Voi evreii, sunteti toti, la fel.
Dă-i un deget unui evreu,
si-ti va lua toată mâna.
Dacă mă mai minti o dată, te împusc.
Cu mâna mea.
Am fost să-i caut pe prietenii tăi.
- Nu mai locuiesc acolo. - I-ai găsit?
- Pregăteste-te de plecare. - Când?
Curând.
La naiba.
O să vă învăt eu ce înseamnă disciplina, porci de evrei!
Ştii de ce vă batem?
- Nu. - Ştii de ce vă batem?
- De ce? - Pentru a sărbători Anul Nou.
Acum, plecati! Plecati repede!
Şi cântati!
Cântati ceva vesel. Cântati frumos si tare.
Haideti!
Îmi pare rău. Sunt atât de murdar, de mizerabil.
Nu avem prea mult timp. Vino!
Trebuie să te grăbesti.
Ia hainele astea. Vezi dacă ti se potrivesc.
Trebuie să te misti repede.
Germanii caută peste tot, evrei, ne-evrei, pe oricine... oriunde...
Wlady, repede, trebuie să te bărbieresti. Foloseste aparatul meu.
Vei rămâne cu Marek Kaczynski.
Locuieste în cealaltă parte a orasului.
Rămâi acolo în noaptea asta, apoi, îti vom gasi un alt loc.
Eu o să-ti aduc de mâncare.
Bine. Să mergem.
O să-ti arăt unde vei dormi.
Va trebui să stai aici până mâine seară.
Avem un apartament pentru tine.
În apropiere de zidurile ghetoului. Dar este un loc sigur.
Nu va fi prea comod.
Mă descurc eu.
Multumesc.
Haide! Dă-mi-le mie.
Să trecem cât se poate de repede de zona germană.
O să trag draperiile acum.
Dar să le lasi deschise pe timpul zilei. Să nu uiti asta.
Cred că te simti mai bine de partea asta a zidului, nu?
Da.
Desi, uneori, nu mai stiu de ce parte a zidului mă aflu.
Pâine, cartofi, ceapă.
Janina Gorlewska va veni de două ori pe săptămână
ca să-ti aducă mâncare si să vadă cum te simti.
Multumesc.
A, asta e foarte important.
În caz de pericol,
du-te la adresa asta.
- Porcule! Porcule! Porc nenorocit! - Iar tu esti o scroafă.
Cânti ca un înger. Întocmai ca un înger. Încearcă numai.
Mincinosule! Esti un porc...
19 Aprilie 1943
Foc !
16 Mai 1943
Fata la perete !
Multumesc.
- Am vrut să vin mai devreme, dar... - Nu, nu, e bine...
Nimeni nu credea că vor rezista atât de mult.
Nu trebuia să plec de acolo. Trebuia să rămân si să lupt până la capăt.
Wladek opreste-te... S-a terminat.
Asta e tot mai contează.
- Doamne, ce s-au mai luptat. - Da...
- Dar germanii, ce zic? - Sunt socati.
Nu se asteptau, nimeni nu se astepta.
Evreii să riposteze!
Cine s-ar fi gândit?
Şi la ce a folosit?
La ce a folosit...?
Wladek, mă surprinzi.
Au murit cu demnitate, asta au făcut.
Şi mai stii ceva?
Şi dintre polonezi s-au răsculat.
Suntem pregătiti.
De data asta vom lupta si noi. O să vezi.
- Adună-ti lucrurile.Trebuie să pleci. - Ce?
- Ce s-a întâmplat? - Trebuie să fugim.
- Ce s-a întâmplat? - Cei de la Gestapo ne-au găsit armele.
I-au arestat pe Janina si Andrzej.
Vor afla, în curând, si de locul acesta.
- Trebuie să pleci imediat. - Unde vrei să plec?
Uită-te la mine. Nu pot pleca...
- Nu pot să-mi asum riscul să rămân aici? - Asta tu decizi.
Dar dacă îi vezi că vin aici, aruncă-te pe geam,
nu-i lăsa să te prindă viu.
Eu am otravă la mine; nici pe mine n-or să mă prindă viu.
Deschide usa!
Deschide usa sau chem politia!
Locuiesti în apartamentul acesta?
- Nu esti înregistrat. - E locuinta unui prieten.
Am venit în vizită, dar nu e acasă.
Îmi arăti actul tău de identitate?
- Arată-mi actul de identitate. - Da, bineînteles.
- Vreau să-ti văd actul de identitate. - Ce se petrece aici?
Este un evreu!
Un evreu! Opriti-l! E evreu!
Nu-l lăsati să iasă! Opriti-l!
Da?
Domnul Kaczynski m-a trimis.
Wladyslaw Szpilman...
Intrati.
Îmi pare rău, eu
Mi-a dat adresa asta. Îl caut pe dl. Dzikiewicz.
Michael Dzikiewicz... Este sotul meu.
Intrati.
Luati loc.
Am nevoie de ajutor...
Se întoarce curând.
Trebuie... Trebuie să mă ascund.
Va sosi în curând.
- De cât timp sunteti căsătoriti? - De mai bine de-un an.
- Ce mai face Jurek? - E mort.
- Cum se simte copilul? - Bine...
Nu este un moment prea bun pentru a avea copii...
Acesta este sotul meu.
El este Wladys Szpilman. L-a trimis Marek Kaczynski.
A, da. Îmi amintesc.
Dl. Kaczynski mi-a spus să vă contactez în caz de fortă majoră.
Nu vă faceti griji.
Nu vă putem muta în seara asta.
O să dormiti pe canapea.
Scuzati-mă...
Îmi pare rău Puteti să-mi dati putină pâine?
Da, bineînteles. Adu-i ceva de mâncare.
Stati jos.
Vă rog să stati jos.
Multumesc.
Ne aflăm într-o zonă predominant germană.
În spitalul din fată sunt adusi rănitii de pe frontul rusesc.
Iar vizavi este politia.
Este cel mai sigur loc unde ati putea sta.
Pe timpul noptii să stingeti luminile.
O să vă incui aici.
Nimeni nu stie că sunteti aici,
asa că, să faceti cât mai putin zgomot.
Totul este bine?
Multumesc.
Acesta este Antek Szalas. El o să aibă grijă de dvs.
Cum vă merge?
Multumesc.
I-am dat o cheie
O să vă aducă mâncare si o să treacă să vadă dacă sunteti bine.
Desi e din lumea interlopă, este un om de treabă.
Nu vă aduceti aminte de mine, domnule Szpilman?
Nu, nu cred.
Radio Varsovia. Eram tehnician.
Vă vedeam aproape în fiecare zi.
- Îmi pare rău, dar nu îmi amintesc. - Nu contează.
Nu trebuie să vă faceti griji. O să vă vizitez des.
Se aude că aliatii bombardează Germania în fiecare noapte.
Koln, Hamburg, Berlin.
Iar rusii le dau multă bătaie de cap. Este începutul sfârsitului.
Să sperăm.
Văd că încă sunteti în viată.
Aveti aici salam, pâine...
si putină vodcă.
Cât timp o să mai dureze?
Nu prea mult.
Cred că am părul foarte mare.
Nu vă faceti griji.
Vă face să arătati mai nostim.
Şi bunicul meu a avut părul lung când a cunoscut-o pe sotia lui.
Beti.
De ce n-ati venit mai repede? Au trecut aproape două săptămâni si
Probleme... Cu banii.
Trebuie să fac rost de bani ca să cumpăr mâncare.
Trebuie să vând niste lucruri. Nu e usor.
Uite... Vindeti asta.
Mâncarea este mai importantă decât timpul.
Am uitat să vă spun... Aliatii au debarcat în Franta.
Rusii vor ajunge aici în curând.
O să-i termine pe germani.
Cât de curând.
Wladek?
Wladek...
Ştiam eu. Ştiam că asa se va întâmpla.
- Trebuie să-l vadă un doctor. - Nu se poate, e prea periculos.
Caută-l pe dr. Luczak. Putem avea încredere în el.
Dorota, nu fi prostută, e pediatru.
- Tot doctor este. - Nu, rămâi tu aici! Mă duc eu.
Am venit să-mi iau la revedere.
Mergem să stăm la mama mea, în Otwocka.
Copilul este acolo deja. E un loc mai sigur.
Revolta va începe în orice moment.
Omul acela, Szalas, ar trebui împuscat.
A colectat bani, în numele dv, din toată Varsovia.
Se pare că multi oameni au fost generosi.
Asa că, a adunat o sumă frumusică.
Dumnezeule!
Ficatul este cât o minge de fotbal, rinichii sunt, de asemenea, inflamati.
Dar, va trăi.
O să încerc să-i dau niste Levilos, dar nu este usor.
Puteti să veniti să-l mai vizitati?
- Cine stie? - Domnule doctor...
- Multumesc. - Nu vorbi, odihneste-te.
Vă multumesc mult pentru că ati venit.
V-am adus niste mâncare.
O să vă pregătesc ceva, acum. După aceea trebuie să plecăm.
1 August 1944
Afară!
Iesiti afară! Germanii au înconjurat clădirea.
Vă rog. Să mă ajute cineva.
Ce faci aici?
Cine esti?
- Întelegi ce spun? - Da...
Ce faci?
Eu...
încercam să deschid conserva asta.
Locuiesti aici?
- Lucrezi aici? - Nu.
Dar ce faci?
Eu sunt...
Am fost pianist.
Pianist?
Vino!
Cântă ceva!
Te ascunzi aici?
Evreu?
Unde te ascunzi?
În pod.
Arată-mi.
Ai mâncare?
Atentiune !
- Bună dimineata. - Bună dimineata, domnule căpitan.
Evreule!
Scuzati-mă, vă rog...
Ce e cu focurile acelea de armă?
Rusii. Sunt de partea cealaltă a râului.
Tot ce trebuie să faci e să rezisti încă două-trei săptămâni.
- Ce se întâmplă? - Ne retragem.
Au venit rusii?
Încă nu.
Nu stiu cum să vă multumesc.
Multumeste-i lui Dumnezeu, nu mie.
A vrut să supravietuim. Da, asta trebuie să credem cu totii.
Poftim... Ia-o!
- Şi dumneavoastră? - Eu am alta.
Una mai călduroasă.
Ce vei face când se va termina, totul?
O să cânt din nou la pian,
pentru un post de radio polonez.
Spune-mi cum te cheamă. O să te ascult...
Szpilman. (Szpile = joc, man = om)
Szpilman?
Da.
Un nume bun pentru un pianist.
Un german! Un german!
Nu!
Nu trageti! Sunt polonez!
Vă rog. Sunt polonez.
- Iesi afară cu mâinile ridicate! - Vă rog, nu trageti...
Nu trageti... Nu trageti, vă rog! Sunt polonez.
Coboară!
Vă rog...
Sunt polonez.
- Vă rog... vă rog - E polonez.
Da, e polonez.
De ce porti haina aia blestemată?
Mi-e frig...
Uită-te la ei! Nazisti nenorociti!
Criminalilor!
Ticălosi nenorociti!
Asasinilor! Nenorocitilor!
Uitati-vă la voi, acum!
Mi-ati luat tot ce aveam.
Eu, un muzician! Mi-ati luat vioara. Mi-ati luat sufletul.
Sunteti muzician?
- Da. - Îl cunoasteti pe
Un pianist pe nume Szpilman? De la postul de radio polonez.
Sigur că-l cunosc.
L-am ajutat când se ascundea.
Spuneti-i că sunt aici.
Rugati-l să mă ajute.
- Cum te cheamă? - Hosenfeld.
Cum?
Pleacă!
Era aici, sunt sigur de asta.
Şi acum nu mai e aici.
Am strigat la ei, i-am insultat. Nu sunt foarte mândru de ce-am făcut.
Şi mă aflam exact unde esti tu acum.
Era sârmă ghimpată, iar neamtul ăsta a venit la mine.
Nu i-ai retinut numele?
Nu.
O să-i întreb pe cei de la fabrică, s-ar putea să stie ei ceva.
Wladyslaw Szpilman a continuat să locuiască în Varsovia, până la moartea sa,
în 6 Iulie 2000. Avea 88 de ani.
Numele ofiterului german era căpitan Wilm Hosenfeld.
Tot ce se stie despre el este că a murit într-un lagăr de prizonieri rusesc, în 1952.
PIANISTUL
Traducerea: Dappon (alfiaro@yahoo.com)
Best watched using Open Subtitles MKV Player