Tu urmezi, Luke! Să înceapă spectacolul!
Traducerea şi adaptarea: al3x04 @ titrări.ro
Doamnelor şi domnilor,
în seara aceasta veţi fi martorii unui spectacol nebun.
Iată-l, prieteni.
Unicul şi inegalabilul "Chipeşul" Luke şi echipa sa.
Priviţi-i cum sfidează gravitatea şi forţele centripete.
Priviţi-i cum îşi conduc motocicletele
cu capul în jos, la centimetri unul de celălalt,
la viteze pe care doar vi le puteţi imagina.
Aplaudaţi-l!
"Chipeşul" Luke!
Iată că începe.
Hai!
Gata. Daţi-le un impuls!
Îl cunoaşteţi sub numele de "Chipeşul" Luke!
Iată-i că se pregătesc.
Hai, aplaudaţi-l!
- Cum ziceai că te cheamă? - Vreau şi eu să văd!
Mi-a plăcut când ai mers cu capul în jos...
Super...
Trebuie să plec.
Bună!
Mai ştii cum mă cheamă?
Romina. Îmi place să-ţi spun Ro.
De ce ai ieşit în oraş? Ai planuri?
- Trebuie să ajung acasă. - Vrei să te duc eu?
Mulţumesc.
Nu vrei să mai stăm de vorbă?
Plec mâine. O să lipsesc un an întreg.
Un an?
Vrei să bem o bere?
Am pe cineva... Nu.
Am vrut doar să te mai văd o dată. Mulţumesc.
Doamnelor şi domnilor,
vi-i prezint pe unicul şi inegalabilul "Chipeşul" Luke şi echipa sa.
Bună seara!
- Romina e acasă? - Nu. Stai puţin.
- E la muncă. - Bine.
- Mă mai ştiţi? - Da.
Cine e micuţul?
E al tău.
Vrei să-l ţii în braţe?
Încetişor.
Îl cheamă Jason.
Poftiţi.
- Mulţumim. - E bine? Bine.
Bună! De ce ai venit aici?
N-ai nimic să-mi spui?
Ceva ce consideri c-ar trebui să ştiu înainte să plec?
- Definitiv şi pentru totdeauna? - Hai afară.
- N-aveai de gând să-mi spui? - N-a fost decât o aventură, nu?
Şi asta te îndreptăţeşte să nu-mi spui?
E de bun simţ...
Cred că e şi o lege pentru asta. Trebuie să-i spui omului.
N-am mai vorbit cu tine de un an.
Ţi-ai luat picioarele la spinare şi nu m-ai mai sunat.
Trebuie să plec în patru ore. Nu ştiu ce să fac.
- Fă-ţi treburile. - Şi tu ce-o să faci?
Îmi văd de treburile mele. Mă duc la cursuri...
Am grijă de Jason şi lucrez aici.
Am bărbat.
Asta fac. Asta e viaţa mea.
- Eşti ocupată? - Da. Sunt ocupată.
- Nu vreau să te reţin. - Bine.
- Când e ziua de salariu? Vineri? - De ce?
Îmi trebuie banii. Plăteşte-mi jumătate de săptămână.
- Eu nu plătesc în avans. - Nu-ţi cer să mă plăteşti în avans.
Renunţ la slujbă.
- Nu poţi renunţa. - Tocmai am făcut-o.
E cineva la uşă, mami!
- Bună! - Bună!
Eşti frumoasă ca o prinţesă.
- Ce mai cauţi în oraş? - Am mai rămas un pic.
Nu e un moment bun.
Voiam să-l duc în parc. Sau poate mă laşi să stau pe verandă.
- Vreau să-l văd. - Ne pregătim să mergem la biserică.
La biserică?
- El e Kofi. - Trebuie să plecăm.
Trebuia să suni înainte. Nu poţi da buzna aşa.
- Eşti pregătită? - Da.
- Locuieşti aici? - Da. Asta e casa mea.
Cât stai în oraş?
O să fiu prin preajmă.
- La ce te uiţi? - Tocmai azi te-ai găsit să faci asta?
Ce să fac?
E dorinţa voastră ca Jason să fie botezat
în religia bisericii acesteia de care aparţinem cu toţii?
Da.
Cu harul Domnului, prin prezenţa apei şi Sfântului Duh,
renaştem în nemurire.
Cu bunătatea Lui, să-i binecuvânteze pe fiii şi pe fiicele lui.
Să-i facă creştini credincioşi.
Jason, te botez în numele Tatălui, Fiului
şi Sfântului Duh.
Acest copil a primit harul divin.
Va păşi pururea ca rob al lui Dumnezeu.
Fie ca Tatăl Mântuitorului nostru Iisus Hristos să-ţi ierte păcatele.
Te miruim pentru izbăvirea sufletului
aşa cum Hristos a fost miruit când a devenit preot, profet şi rege.
Ca să sălăsluieşti ca unul de-al lui în viaţă veşnică, Amin!
În numele acestui suflet şi în spiritul comunităţii,
să ne spunem rugăciunea în cuvintele Domnului.
Tatăl nostru, Care ne eşti în Ceruri,
Sfinţească-se numele Tău, Vie Împărăţia Ta,
Facă-se voia Ta, precum în Cer, aşa şi pe Pământ.
Şi pâinea noastră cea de toate zilele, Dă-ne-o nouă astăzi,
Şi iartă-ne nouă greşelile noastre, Precum şi noi iertăm greşiţilor noştri,
Şi nu ne duce pe noi în ispită, Ci izbăveşte-ne de cel Rău.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh,
fii binecuvântat, Amin!
Întru primirea noului nostru enoriaş,
să-l întâmpinăm cu mare bucurie.
Ai fost foarte bun acolo!
Ştii să te dai cu motocicleta. Vrei să te duc în oraş?
Mai scuteşti benzină.
- Eşti în trecere? - Abia îmi fac culcuşul.
- Unde stai? - La un hotel infect.
Nu-i niciun hotel frumos pe aici. Tot oraşul s-a dus de râpă.
- Ai de muncă? - Nu.
- Te pricepi la motoare? - Da.
Am un atelier de reparaţii un pic mai încolo.
Ar trebui să vii să-l vezi. Nu mi-ar strica o mână de ajutor.
Bine.
Nu-i cine ştie ce, dar e al meu.
N-are cine să mă dea afară.
Atelierul e înăuntru.
Ea e Tool.
Nu prea am ce lucra. Dacă vrei, poţi să-ţi cauţi altceva.
Dacă nu te satisface...
Lucrez orice e nevoie la maşină. Ştiu să fac de toate.
Pot să te învăţ ce nu ştii.
Am o rulotă în spate. Poţi sta acolo dacă vrei.
Vezi? E ruşinoasă.
Nu prea mai vede. Unde e mingea?
Aia e rulota.
A găsit mingea? N-o s-o găsească.
- Stai singur aici? - Da.
Unii oameni mai vin pe aici şi stau puţin.
Asta e. Nu-i cine ştie ce...
Dar ai ce-ţi trebuie acolo.
Cred că te simţi singur uneori.
Nu vreau să par nerecunoscător. Chiar apreciez ce faci pentru mine.
- Dar trebuie să fac mai mulţi bani. - Te-aş plăti mai bine dacă aş putea.
Te pricepi la ce faci.
- Aş putea să repar camioneta aia. - Dă-i bice! Dar n-am cu ce te plăti.
Poţi face alte lucruri.
- Cum ar fi? - Ai putea jefui o bancă.
- Vorbeşti numai abureli. - Nu.
Eu am făcut asta de patru ori. M-am oprit acum 12 ani.
Începuse să se împută treaba.
N-ai de ce să-ţi faci griji dacă nu exagerezi.
Ai un copil pe care vrei să-l întreţii?
Poate vrei să-ţi scoţi din joc şi concurenţa?
Atunci trebuie s-o faci folosindu-ţi talentul.
Talentul tău e foarte unic.
- Ce spui? - Du-te şi cântă la altă masă.
Sper că-ţi vei putea întreţine familia cu un salariu minim pe economie.
E fiul meu. Ar trebui să fiu lângă el.
Tata n-a fost lângă mine şi uite în ce hal am ajuns.
Vreau să am grijă de tine.
Vreau să am grijă de fiul meu. E îndatorirea mea.
- Lasă-mă să-mi fac treaba. - Cum ai de gând să faci asta?
- N-o spune pe tonul ăla. - Cum plănuieşti să ai grijă de mine?
- Nu-mi vorbi de sus. - N-o fac. E doar o întrebare.
O să găsesc o cale.
Vrei un acoperiş deasupra capului? Asta o să ai.
Vrei să pleci cât mai departe de aici? O să ne luăm tălpăşiţa.
Am o rulotă. Voi găsi o camionetă şi plecăm la drum.
Alege un loc şi acolo o să mergem. Dacă nu-ţi place acolo, plecăm.
- Şi mama? - Poate să vină şi ea.
- Şi Kofi? - Poate să rămână aici.
Să-şi ia femeia şi copilul lui. Fiecare bărbat are dreptul ăsta.
Pare un vis frumos.
Poţi să te foloseşti de ăsta dacă vrei.
Dar nu uita că eu am jefuit patru bănci numai cu un bileţel.
Cu alte cuvinte, arma e opţională. Nu-mi plac armele. Sunt obscene.
Dar poate vrei să-i ameninţi cu ea sau mai ştiu eu ce.
- Cum o facem? - În primul rând, mergem acolo devreme.
Imediat ce se deschide.
Te vei uita la toate ghişeele şi vei alege cea mai bătrână casieră.
Dacă nu reuşeşti să-ţi dai seama care e, alege-o pe cea mai umilă.
Îi spui să pună toţi banii pe masă. De ce?
Ca să vezi dacă e vreun teanc fals de alarmă.
Pui banii în geantă. Nu le dai nimic.
Ţii arma ascunsă şi pleci.
Te urci pe motocicletă. Eu o să fiu în camionetă la patru cvartale distanţă.
Şi gata! Am reuşit, suntem bogaţi.
Ce-o să zici dacă te vede cineva că aştepţi cu camioneta deschisă?
- Cum adică? - Eu sunt poliţistul.
Mă scuzaţi, domnule. Ce treabă aveţi cu această camionetă?
Am rămas în pană. Aştept să vină cei de la asistenţă.
Vă mulţumesc pentru întrebare, domnule ofiţer.
Bună acoperire.
Tu ce-o să faci dacă eşti prins depăşind viteza legală?
Nu te opreşti, nu? Facem ce e necesar.
Dar, dacă o facem împreună, bum!
Părerea mea.
De la Hall & Oates nu s-a mai văzut o echipă aşa bună ca noi.
Care dintre ei eşti tu? Ştiu.
Eu sunt cârlionţatul ciocolatiu şi tu eşti ăla chipeş?
Mi se pare corect.
O să fie bine. Îţi spun că o să-ţi placă.
O să simţi adrenalina cum îţi curge prin vene.
Dacă vreţi să trăiţi, să vă văd cu mâinile sus!
Treci aici! Acum!
Mişcă încoace! În genunchi!
- Cum te cheamă? - Matt.
Matt e căţeluşul meu.
Voi toţi o să scoateţi banii, iar Matt o să mi-i strângă.
Scoateţi banii şi puneţi-i pe tejghea!
Rugaţi-vă la Dumnezeu. Să vă aud cum vă spuneţi rugăciunea!
Ai scos banii, băiete? Hai să-i luăm şi pe ceilalţi. Mai repede!
Ia-i şi pune-i în rucsac.
Îşi văd de drum.
Cât ai înşfăcat?
Dumnezeule! E minunat.
Te simţi bine?
Ai reuşit!
Da, omule! Am reuşit!
Da!
Povesteşte-mi despre el.
Ce-i place să mănânce?
Îi plac merele foarte mult.
- Dar sunt nevoită să i le mestec. - Îi mesteci merele?
Sună dezgustător, dar nu e atunci când o fac.
- A mâncat vreodată îngheţată? - Nu încă.
- Glumeşti?! - E bebeluş!
Pe naiba! În ce casă în creşti? Nu i-ai dat îngheţată?
- De ce nu are voie? - Are voie. Doar că n-a mâncat încă.
Pot să-i dau eu îngheţată?
- Vrei să-i dai îngheţată? - Da.
Vreau să fiu alături de el când încearcă ceva pentru prima dată.
O să-l privesc în ochi când încearcă îngheţata pentru prima oară.
Şi de fiecare dată când mănâncă îngheţată o să vadă faţa mea.
Da!
- Hai! - E amuzant.
Vrei s-o auzi pornită?
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Plânge des.
- Vreţi să apară şi motocicleta? - Da.
Imortalizează toată atmosfera.
- E o motocicletă frumoasă. - Motocicleta face parte din familie.
Vreţi să mai fac una? Sigur vreţi să fac poza în timp ce plânge?
Bine.
Uite ce improvizaţie bună.
- Hai! Şase, şapte... - Puneţi banii pe tejghea!
Nu-mi daţi banii falşi. Ştiu să-i deosebesc.
- Fir-ar să fie! Vino aici. - Ce?
La pământ!
- Bună, mami! - Bună!
Ce-i asta?
- Ce sunt astea? - Sunt cadouri.
- Dumnezeule! Ce-i acolo? - E un pătuţ.
Încetişor.
O să cazi din pat, şefule.
Aşa.
A venit mami acasă.
Crezi că o să se supere?
- Bună! Ce faci? - Bună!
I-am luat un pătuţ şi câteva jucării.
E foarte drăguţ din partea ta, dar pătuţul nu poate rămâne aici.
- Nu poţi da mereu buzna aşa. - De ce?
Pentru că e casa lui Kofi!
- Ia pătuţul de aici, te rog. - Nu poate dormi în pat.
O să cadă şi o să-şi spargă capul. Are nevoie de un pătuţ.
Ce se întâmplă aici?
Accepţi aşa ceva?
- Cu tine vorbesc. Accepţi aşa ceva? - E tatăl lui, Kofi.
Îl accepţi în casa noastră?
- Ce cauţi aici? - Taci! Îi asamblez pătuţul.
Nu-mi spune să tac în casa mea! Strânge totul şi pleacă.
Nu ştiu cine te crezi să vii şi să ne dai viaţa peste cap,
dar n-o să-ţi permit.
- Vorbeşte mai încet. - Poftim?
- Vorbeşte mai încet! - Ieşi puţin, te rog?
Strânge-ţi catrafusele şi pleacă!
- Faci copilul să plângă. - Tu-l faci să plângă.
Strânge lucrurile şi scoate-le de aici! Nu glumesc.
Strânge lucrurile. Du-te dracu'!
- Ce s-a întâmplat? - Vino şi ia copilul, mami.
Kofi!
- Dragule... Mami! - Kofi!
Dragule... Dumnezeule!
Kofi! Dragule...
Pleacă de lângă el.
Eşti nebun de legat!
Ieşi! Ieşi!
Cheamă o ambulanţă!
- Te rog, nu. - E în regulă. Sună la salvare.
- Unde e copilul? - E cu el. Sun la ambulanţă.
- Te cheamă Luke Glanton? - Da.
S-a depus o plângere pentru agresiune de gradul doi.
În statul New York reprezintă o abatere penală.
La o asemenea acuzaţie, ai dreptul la o amânare pentru a găsi un avocat.
Dle avocat, doriţi să citim acuzaţiile aduse clientului dv?
Da, Onorată Instanţă. Şi pledez nevinovat în numele clientului meu.
Luând în considerare cazierul acuzatului şi acuzaţiile aduse,
voi stabili cauţiunea la 250.000 de dolari.
Cauţiunea poate fi plătită în numerar sau în garanţii.
În acest timp, voi elibera un ordin de protecţie
care-i interzice acuzatului comportamentul violent şi hărţuitor
şi apropierea de acuzator...
Ăştia-ţi sunt banii. Mulţumesc că mi-ai plătit cauţiunea.
Vreau să jefuim două în aceeaşi zi.
Vreau să jefuim banca TrustCo de pe strada Brandywine.
Şi când vor veni copoii, vreau să-mi iau tălpăşiţa prin spate,
pe strada Rotterdam, şi să jefuiesc First National.
Să-ţi spun ceva, Luke.
Dacă loveşti ca fulgerul, te vei prăbuşi ca tunetul.
- Nu te las să ne distrugi. - Prostii! Nu mai fi laş.
Nu... S-a terminat.
Nu pot şi nu vreau s-o fac.
- Tu ai ales. - Du-te dracu'!
Dacă dai spargerea în seara asta,
ia camioneta. Vei fi mai greu de detectat.
E ultimul serviciu pe care ţi-l fac. Pun punct.
- Ai pus punct? - Da.
- Ai pus punct? - S-a terminat.
Bună!
Ia asta. Ro!
Îmi pare rău. Sunt un maniac.
Ia-l, Ro...
- Poţi să te dai la o parte? - Ia pachetul ăsta.
Nu mă iubeşti, nu mă placi... Am înţeles. Sunt un gunoi.
Dar sunt tatăl lui. Pot să-i dau ce vreau.
Pachetul e pentru el. Spune-i că e de la mine.
N-o să-l mai vezi niciodată.
Te rog să-i dai pachetul.
Nu se întâmplă nimic, stai liniştit. Deschide gura.
Îmi eşti dator cu o motocicletă.
- Nu-i aşa? - Da.
Unde sunt banii de pe cauţiune? Dă-mi-i.
Îmi pare rău.
Geamuri nenorocite!
Fir-ar să fie!
Dumnezeule!
Toată lumea jos!
Tu! Ridică-te!
Umple rucsacul cu bani!
Nu te uita la mine! Tu!
Ridică-te! Ridică-te dracu'!
- Scoate banii! Pune banii acolo! - Imediat.
Ce faci? Aruncă-l peste.
- Îmi pare rău... - Aruncă-l!
- Îmi pare rău. - Unde e tipul ăla?
Tu! Ridică-te!
Aruncă rucsacul ăla. Ai face bine să n-o dai în bară.
Dumnezeule! Fir-ar să fie!
Treci la pământ!
Fir-ar să fie! Copoi nenorociţi!
Patrula 105, în urmărirea suspectului.
Merge spre nord pe strada Brandywine.
E îmbrăcat într-un costum negru şi are o cască neagră.
Patrula 105, suspectul a luat-o prin cimitir.
Sunt în cimitir în urmărirea suspectului pe motocicletă.
Merge înspre strada Moyerson.
Are pană la roata din spate.
A trecut de Moyerson. Se îndreaptă către strada State.
Cineva să-i taie calea pe strada State.
Blocaţi strada State.
Suspectul a căzut.
Se îndreaptă către strada State. A scăpat pe strada Moyerson.
Merge spre sud pe Moyerson, către strada State.
Suspectul are pană.
Patrula 104, am văzut suspectul.
Se îndreaptă spre vest pe Stanford.
A luat-o spre nord pe Plymouth.
La pământ!
Urmăresc suspectul.
- Ce faci?! - Veniţi aici!
- Mai e cineva în casă? - Nu.
- Treceţi încoace! - Bine.
N-o să vă rănesc. Treceţi sus! Sus!
Sunt pe strada Plymouth, numărul 702.
O echipă de întăriri în spatele casei şi asiguraţi intrarea principală.
Staţi acolo!
La dracu'!
Plecaţi de aici.
La pământ!
- Mai e cineva în casă? - Da. E la etaj.
Poliţia!
Nu-mi închide, Ro.
Am dat de belea.
Sunt în casa unei cucoane.
Faci ceva pentru mine, te rog?
Şi n-o să-ţi mai cer nimic niciodată.
Poliţia!
Să nu-i spui de mine.
Poliţia! Lasă arma jos.
Să nu-i spui de mine.
Poliţia! Lasă-te la pământ şi pune mâinile la ceafă!
- Te rog, Ro. - Poliţia!
104. Sunt la Plymouth, numărul 702. S-au tras focuri de armă.
Suspectul e rănit. Sunt la Plymouth, numărul 702.
- Mâinile la ceafă! - Mâinile la ceafă acum!
- Gata, Clyde? - Am asigurat zona.
- Nu pleca de aici. - Cer întăriri.
Dragule...
- Bună! - Bună!
Ce caută tata aici?
Suntem cu toţii aici. Îţi aminteşti ce s-a întâmplat?
Îţi aminteşti ceva?
- Dragule, nu face asta. - E în regulă.
Fiule, nu face asta. Las-o acolo!
- Avery! - Dragule... Avery!
Ai suferit o rană severă. Linişteşte-te.
- Linişteşte-te. Suntem toţi aici. - Bine.
- Ai înţeles? - Da.
Îmi pare rău.
Suntem toţi aici.
O să fie bine.
- O să stai două zile internat. - Doar două zile.
Bună dimineaţa, dle Cross. Primiţi vizitatori?
Doi oameni vor să vă vorbească.
- Avery! - Salut!
- Ce face eroul nostru? Cum te simţi? - Bine.
- Te tratează bine? - Da, domnule. Mulţumesc.
- Ţi-am adus cârnaţi cu piper. - Vă mulţumesc că aţi venit!
- Bill Kilkullen. - Avery Cross. Ştiu cine sunteţi.
- Îl cunosc pe tatăl tău de mult. - Îmi pare rău.
Nu-i nevoie. E un om cumsecade. Are un fiu pe măsură.
- Ce-ai făcut tu e remarcabil. - Am făcut ce-ar fi făcut oricine.
- Şi ai făcut-o mai bine. - Nu cred...
Toţi suntem alături de tine. Să nu uiţi asta.
Sunt toţi afară cu steaguri şi toate cele.
- Ce s-a întâmplat cu infractorul? - E mort. S-a terminat.
- Aşa-i trebuie. - A lăsat bani în urmă?
Nu-ţi face griji de asta.
Avem oameni care vor discuta cu tine despre asta.
Avem agenţi care vorbesc cu familia lui.
Ai curăţat străzile de încă un infractor. Eşti un erou.
- Ai înţeles? - Da.
- Bill îţi va pune câteva întrebări. - Câteva întrebări generale.
- Nişte formalităţi. - Câteva întrebări simple.
- E în regulă. - Bine. Vă las să discutaţi.
Ce s-a întâmplat când erai la uşă?
I-am spus că sunt de la poliţie şi să lase arma jos.
I-am spus să se lase la pământ şi să pună mâinile la ceafă.
Şi n-a reacţionat.
- Te-ai mai anunţat apoi încă o dată? - Nu.
Nu trebuie decât să ne anunţăm prezenţa, nu?
Aşa e. Dar uneori n-ai cum să ştii dacă te-au auzit.
Mă înţelegi? Dar ai ţipat, nu?
Mi-am anunţat prezenţa aşa cum am fost instruit.
Bine. Apoi ce s-a întâmplat?
La momentul ăla am ştiut că trebuie să intru.
Am spart uşa.
- Uşa era încuiată? - Da.
Şi de unde ai ştiut asta?
- Cum adică? - Ai presupus că uşa e încuiată?
- Dacă ştiam dinainte că e încuiată? - Da.
- E o întrebare capcană? - Nu. Dar de ce nu ai apăsat clanţa?
- Aşa am văzut că e încuiată. - Şi mie mi-ai spus asta?
- Nu. - Bine.
- Deci ai spart uşa. - Da. De ce ai venit tu aici?
- Poftim? De ce am venit eu? - De ce nu a venit alt agent?
- A fost o zi plictisitoare la birou? - Nu.
- Ce s-a întâmplat după aceea? - Ce vrei să-ţi spun?
- Vreau să-mi spui ce s-a întâmplat. - Serios?
Nu vreau să-ţi aminteşti greşit
şi mâine să trebuiască să potriveşti povestea de azi.
Vreau doar să-mi spui ce-ai văzut şi ce-ţi aminteşti.
Am împuşcat hoţul şi a căzut de la fereastră.
Ştiu asta. Dar când te-a ameninţat cu pistolul?
Care dintre voi a apăsat primul pe trăgaci?
Nu te juca cu mine. Fă lucrul corect şi spune-mi ce s-a întâmplat.
S-a întâmplat foarte repede.
Cine a tras primul?
A ridicat mâna şi ai tras
sau a ridicat mâna, a tras şi dup-aia ai tras şi tu?
- Da. - Aşa a fost?
- Da. - Poc, poc!
- Pare să fi tras el primul. - Aşa e.
E o zi glorioasă pentru ofiţerul Avery Cross.
A părăsit spitalul Elis în stare bună
şi bucuros că trăieşte.
Colegii lui din poliţie l-au aplaudat cu căldură.
Tatăl său, judecătorul Al Cross spune că e bucuros că fiul lui trăieşte.
Asta e viaţa de poliţist pe care şi-a ales-o fiul meu.
Mai lasă-mă.
Ofiţerul de 29 de ani nu avea nici un an ca poliţist
când l-a zărit pe hoţul de pe motocicletă.
În urmărirea lui Luke Glanton după jaf,
Glanton a intrat într-o casă...
- Eşti bine? - Da.
Glanton a tras în Cross şi l-a nimerit în genunchi,
dar Cross a ripostat şi l-a omorât pe Glanton,
astfel salvând ostaticii.
Glanton era cascador.
Poliţiştii ne-au spus că are un trecut foarte violent.
Avea un cazier încărcat. Era un infractor profesionist.
S-a mutat aici în primăvara asta.
Nu a stat nici măcar o lună până a început să jefuiască bănci.
A lăsat în urmă un copil.
- Ţi-a fost frică, dragule? - S-a întâmplat foarte repede.
Nu cred că am avut timp ca să-mi fie frică.
Mie mi-a fost frică.
Nu înţeleg de ce faci asta. Nimeni nu înţelege.
Ce să fac? Ce fac?
Am vorbit cu tatăl tău şi...
- Suntem amândoi de acord... - Sigur că da!
- Îmi pare rău. - Sunt poliţist, Jen.
- Dar poate că după asta ţi-a ajuns. - Nu e loc de discuţii!
M-a gândit că te-ai săturat. Atâta tot.
- Poate e normal să gândească aşa. - Voi nu înţelegeţi.
Îmi pare rău. Ne facem griji pentru tine.
Nu mai spune asta! Las-o dracu'!
Îţi reconstitui evenimentul în minte?
Nu prea.
Încerc să mi-l scot din cap.
- Funcţionează? - Da.
- Eşti pregătit să te întorci la muncă? - Da.
- Ai accepta un partener ca tine? - Sigur că da.
Ce gânduri ai mai avut de la momentul împuşcăturilor?
Nu prea multe.
E o harababură.
Am şedinţele de reabilitare, munca, discuţiile de acasă...
Discuţiile de acasă? Despre ce e vorba?
Pentru început, se întâmplă să fiu acasă. Asta s-a schimbat.
Cine mai e cu tine acasă?
Soacra, soţia şi copilul meu.
Soţia mea e afectată. A fost un şoc.
Iar faptul că avem un bebeluş nu ajută deloc. Dar e bine.
Ce vrei să spui că nu ajută faptul că aveţi un bebeluş?
Cu tot ce se întâmplă acum,
încerc să rezolv partea asta
înainte să mă ocup de partea cealaltă.
Am fost atât de ocupat încât a fost greu să...
Mi-e greu să...
...să mă uit la fiul meu.
E ceva nou?
Am văzut în dosarele poliţiei că şi infractorul avea un fiu de un an.
Îl cheamă Jason. Te-ai gândit la lucrul ăsta?
Adică la faptul că avea un fiu?
Da. Crezi că ţi-e greu să te uiţi la fiul tău
pentru că te gândeşti la celălalt copil care va creşte fără tată?
- Ai oaspeţi? - Nu. Tu?
- Salut! - Salut!
- Bună seara! - Ce faceţi?
- Salut! Ce face şchiopul? - Intraţi, băieţi.
Nu. Am venit numai ca să vedem ce mai faci.
- Bună! Ce faci, Jen? - Bine, Scotty. Tu?
- Bine. Mai bine decât tipul ăsta. - Se simte şi el bine.
Intraţi. Ce faceţi? Salut, Pete!
Mă bucur să te văd. O cunoşti pe soţia mea Jennifer?
- Nu. Îmi pare bine să te cunosc. - Şi mie.
- Îl cunoşti pe doctor? - Nu. Salut! Ce faci?
- Ea e soţia mea Jennifer. - Bună! Îmi pare bine.
- Vă e foame? - Nu. Vă lăsăm.
- Intraţi. Hai să luăm cina. - N-am venit aici ca să mâncăm.
- Avem destulă mâncare. Intraţi! - De fapt...
- Poftiţi! - Mulţumim.
- Mă bucur că am hotărât să stăm. - Mă bucur că aţi venit.
- Mulţumesc. - Mai vrea cineva?
- Cum e cu eroul acasă? - Cred că abia aştepţi să plece, nu?
Mă bucur că e acasă. Slavă Domnului că n-a păţit nimic.
Slavă Domnului! Ar trebui să închinăm în cinstea acestui lucru.
- Pentru eroul nostru! - Pentru erou!
Ne bucurăm că eşti teafăr.
Sunt în poliţie de 22 de ani şi am apăsat trăgaciul de 2-3 ori.
După abia şase luni, tu deja ai bifat reuşita asta.
Şi era caucazian. Primeşti puncte bonus.
Asta aşa e.
Aveţi planuri în seara asta?
Nu. Asta e tot.
Ăsta e planul cel mare, cina cu voi.
Te superi dacă-l răpim pe erou pentru puţină muncă de poliţist?
- În seara asta? - Îl aducem înainte de ora de stingere.
Nu ştiu, dragule. Ar trebui să te odihneşti în seara asta.
- Poate mâine seară. - Avem nevoie de el în seara asta.
- E vreo problemă? - Cum rămâne cu piciorul?
N-o să alergăm. Îl cărăm în spate.
Ce vreţi să faceţi?
O să-l prezentăm unor oameni care-l admiră pentru ce a făcut.
Vor să-l felicite în persoană.
- Sună bine. - Plecăm în 20 de minute.
Nu vrem să părem nerecunoscători, dar suntem în timpul slujbei.
Ar trebui să mergi. Sunt sigură că se vor bucura să te cunoască.
- Bun. - Eşti un erou.
- Simt că eşti puţin sarcastică. - Eu?!
E un erou al oraşului.
- Nu te superi că-l luăm? - Nu. Mi se pare o idee foarte bună.
Bine. Aşa facem.
Ţi-a dat drumul. Daţi drumul bestiilor!
Avery! Măcar noaptea îţi lasă bărbăţia intactă?
- Pete! - Ce e?
- Poţi să deschizi portbagajul? - Sigur te lasă soţia?
- Ştii că nu sunt ofiţer activ, nu? - Suntem conştienţi.
Ăsta e cadoul nostru pentru tine.
Să mergem!
Poliţia!
O căutăm pe Romina Guttierez.
- Romina! - E cea de acolo.
Bună seara! Sunt ofiţer Deluca. Sunteţi Romina Guttierez?
- Am venit să vă percheziţionăm casa. - De ce?
- Pentru dovezi. - Ce dovezi?
Căutăm banii pe care Luke Glanton vi i-a dat sau nu.
Nu avem nimic...
- Nu puteţi da buzna aşa. - Ba da.
- Ba nu! - De ce?
Pentru că asta e casa mea.
Tu o să presupui că eu am mandat, eu o să presupun că mama ta are acte.
N-o să dureze mult.
- Hai! - Kofi!
- O să începem la etaj. - Nu, nu! Copilul e la etaj.
- Copilul meu doarme la etaj. - E sus?
Nu vreau să se trezească. Nu vă duceţi acolo!
- Romina, linişteşte-te. - Nu poate să urce.
Ba da. Poţi să mergi şi tu cu el.
Dar dacă găsim dovezi în timp ce eşti acolo, te arestăm.
- De ce? - Am făcut asta de multe ori.
N-o să facem zgomot. Du-te, Scotty. Să nu faci zgomot.
- O cană de cafea ar fi bună. - Da.
- Pot să merg în sufragerie? - Da, sigur.
Mulţumesc.
Condoleanţe.
Să mergem, Romina. Hai!
Ce căutăm aici? E o nebunie!
- Aşteaptă afară. - Trebuie să plecăm. E greşit.
- Ce căutăm aici? - Dă-mi drumul la mână!
- Ce căutăm aici, Scott? - Taci!
- De cât timp îl cunoşti pe Luke? - De doi ani.
- Nu ştiai că jefuieşte bănci? - Nu.
Permite-mi să te mai întreb o dată. Asta e meseria noastră.
- Nu ştiaţi nimic despre banii ăştia? - Nu, dle poliţist.
- Nu sunt aici? - Nu.
Nu sunt afară?
Locul meu de ascunzătoare ar fi aproape de ce am cel mai drag.
Scott!
Ridică-l. Ia copilul în braţe.
- N-ar trebui să facem asta. - Nu vreau să-l trezesc. Ridică-l tu.
Am rezolvat.
Pune-l la loc şi hai să plecăm.
- Care-i treaba? - N-am găsit nimic.
Bine. O să plecăm.
Hai odată, Scotty! Ajutaţi-l unul dintre voi.
- Opreşte-te, Scotty! - Lăsaţi-mă să-i număr.
Ne creşte barba până numeri tu.
- Tu cum o să-i numeri? Cu maşina? - Da.
- Avem 14 miare. - 14 mii de dolari?
Nu-i împărţim în mod egal. Eroul primeşte o parte mai mare.
Consider-o o primă neoficială de pericol.
Bucata mai mare.
Să-i cheltuieşti sănătos. Departamentul n-o să ţi-i dea.
Nu-i cheltui pe toţi în acelaşi loc. Îi meriţi. Să nu uiţi asta.
Nu-i rău, nu-i aşa? O recompensă bună pentru o treabă bună.
Ne-am adunat aici ca să-l onorăm pe poliţistul
care-i face pe ceilalţi poliţişti să fie mândri.
Suntem cu gândul împăcat că e în drum spre recuperare.
Doamnelor şi domnilor, ofiţerul Avery Cross!
Vă mulţumesc, dle comandant. Vă mulţumesc pentru sprijin.
La facultatea de drept vorbeam mereu despre justiţie.
Purtam discuţii despre justiţie.
Atât erau, numai discuţii.
Am intrat în poliţie
pentru că am vrut să muncesc alături de oamenii curajoşi care ştiu
că unele probleme nu pot fi rezolvate cu vorbe.
Nimeni nu vrea să se confrunte cu ce m-am confruntat eu acum două săptămâni.
Îmi doresc să se fi terminat altfel.
Nu vreau să mint. Uneori îmi doresc să nu fi nimerit eu la acea casă.
Dar asta presupune slujba.
Şi n-aş prefera să lucrez în niciun alt domeniu.
Vă mulţumesc!
Cum te simţi?
Nu cred că-mi face bine.
- Cum e în lumina reflectoarelor? - Aştept să se termine.
Nu-ţi face griji.
Poliţia mereu face mare caz la asemenea ocazii,
pentru că în rest nu sunt buni de nimic.
Nu mă gândesc la asta. Vreau să mă întorc la serviciu.
Nici nu puteai să plănuieşti mai bine de atât.
Te asigur că în poliţie n-ai ce face.
N-am venit aici ca să-ţi dau socoteală. M-ai păcălit.
Ai spus că piscina îmi va face bine.
- Îmi pare rău. - Nu sunt la fel de calculat ca tine.
Viaţa mea nu e o campanie. E mult mai simplă.
Dar ţii discursuri foarte bune.
Eu te-aş fi votat.
Iar genunchiul rănit e o mină de aur.
Handicapurile prind foarte bine în politică.
Gândeşte-te la Roosevelt.
Aduceţi covorul roşu şi florile!
Mulţumesc.
- Trebuie să merg la comandant. - De ce?
Nu ştiu. Sunt veşti rele?
- Nu ştiu. - Baftă!
Salută-l pe comandant din partea mea.
- Să fiţi cuminţi. - Dumnezeule!
Să nu te ciufulească, frumuşelule.
M-a sunat Killcullen azi. Închide uşa.
Investigaţia internă a împuşcării lui Luke Glanton se consideră justă.
Felicitări, ofiţer! O putem da uitării şi te poţi întoarce la muncă.
Dar eşti apt să ieşi în patrulare? Iar dacă eşti, vei fi eficient?
- Nu cred că aş fi eficient. - Nu-i nimic.
Avem multe de făcut şi pe aici pe la birou.
Şi sunt lucruri mult mai importante decât ce se întâmplă pe stradă.
Mă bucur că aţi spus asta. M-am gândit mult la asta...
Consider că pot fi folosit mai eficient ca locotenent la investigaţii speciale.
- M-am gândit la restructurare. - Nu pot face asta.
Sigur că puteţi.
Ai plătit prea mult pentru educaţie ca să fii atât de prost.
Educaţia mea mi-a permis să mă gândesc la restructurarea departamentului.
Departamentul, şi chiar noi, am putea câştiga de pe urma restructurării.
Îţi apreciez ambiţia, Cross.
Şi te consider un poliţist bun. Eşti un erou!
Dar acum trebuie să te întorci cu picioarele pe pământ.
- Ai două opţiuni. - Care sunt acelea?
- Să te pensionezi pe caz de boală... - Nu vreau să fac asta.
Bine. Nici eu nu-mi doresc asta.
Sau ai putea să fii pus în vechea funcţie.
Astea sunt opţiunile. Toţi încep de jos.
- Salut! Mi-au spus că eşti aici. - Salut!
Ce faci?
- Tu ce faci în haine de stradă? - Am fost promovat.
- Pleacă de aici! - Da. M-au pus pe maşină cu Deluca.
Ce-ai acolo?
Doi indivizi au lăsat substanţa asta vâscoasă pe bancheta din spate.
- Super! - Când ieşim şi noi?
- Ca să discutăm. - Sună bine.
- Bine. Să mă suni. Mersi. - O să te sun.
Rugămintea mea e foarte delicată. Eşti prietenul meu şi îmi permit.
Nu ştiu cât de mult te pot ajuta, dar spune-mi ce-ţi trebuie.
Lucrez cu Deluca la un caz.
Să nu mai spui nimănui. E secret.
- Nu vreau să mai ştie nimeni. - Bine.
Eu şi cu Deluca lucrăm cu o prostituată.
Trebuie să-i aducem nişte cocaină.
Ne-am gândit că ne trebuie acces la camera de dovezi.
Trebuie să ne aduci ceva ca s-o câştigăm pe târfă.
Te-am ajutat cu alea şapte miare.
Acum am nevoie de ajutorul tău.
Vorbesc serios. Aşa merge treaba.
Nu te speria.
Îmi pare rău dacă te-am speriat.
Vreau să-ţi dau ceva.
Ăştia sunt banii pe care i-am recuperat de la tine din casă.
- Vreau să ţi-i dau ţie. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
N-o să mă mai vezi niciodată. Ia banii.
N-am venit în calitate de poliţist, ci de simplu cetăţean.
- Ascultă-mă! - Pleacă dracu' de aici!
Ne-ai distrus viaţa mie şi fiului meu! Pleacă!
Trebuia să vin mai devreme la dv. Îmi pare rău.
Banii ăştia sunt recuperaţi dintr-o casă pe care am percheziţionat-o.
- Stai puţin! - E doar o bucată din ce am luat.
Stai puţin, Cross. Nu mai spune nimic.
- Ce vreţi să spuneţi? - Nu mai spune nimic.
Ce vrei să fac cu banii ăştia?
- Glumiţi, nu? - Ascultă-mă, dobitocule!
- Dle comandant! - Nu e problema mea.
- E problema ta! - E problema departamentului!
Şi o aduc în atenţia dv pentru că aşa ar trebui să fac.
- Da? Asta ar trebui să faci? - Da!
Ar trebui să-ţi torni colegii? Incredibil!
Ia mizeria asta de aici!
Da.
La dracu'!
Fir-ar să fie!
Salut!
Încotro mergi?
Mă duc acasă.
Mai ştii ce ai vorbit cu Scotty?
Da. Sigur.
Trebuie să vorbesc şi eu cu tine despre asta.
Să te ţii după mine.
La dracu'!
Salut, tata!
Avery...
Există o cale de scăpare.
N-o să-ţi placă.
Vrei să-ţi spun despre ce e vorba?
Da, spune-mi.
Să începem din interior. Mai are cineva de acolo încredere în tine?
Scott.
Să începem de la Scott.
- Joacă la prindere. - Presupune curaj, agilitate, putere.
L-ai speriat pe Deluca. E pregătit să renunţe la tine şi la tot.
Încetaţi să mă mai testaţi.
Ori îmi cereţi ajutorul, ori lăsaţi-mă în pace.
Intră în vestiar şi scoate cutia McKillen.
E o cărămidă mare de un kilogram. Scrie McKillen pe ea.
Rupe o bucată şi pune-o într-o pungă. Vin şi o iau mâine dimineaţă.
Dacă te întreabă cineva de ce e mai uşoară,
o să-i spui că eşti amator şi că ai făcut o greşeală.
Eşti un avocat curat ca lacrima care are o medalie de onoare.
N-o să te ia nimeni la întrebări.
E o situaţie disperată. Sunt în încurcătură cu ăştia.
Nicio problemă.
Ştiam că mă pot baza pe tine.
Trebuie să plec. Spune-i lui Mike că-l iubesc.
Intră în vestiar şi scoate cutia McKillen.
E o cărămidă mare de un kilogram. Scrie McKillen pe ea.
Rupe o bucată şi pune-o într-o pungă. Vin şi o iau mâine dimineaţă.
Dacă te întreabă cineva de ce e mai uşoară,
o să-i spui că eşti amator şi că ai făcut o greşeală.
Eşti un avocat curat ca lacrima care are o medalie de onoare.
N-o să te ia nimeni la întrebări.
E o situaţie disperată. Sunt în încurcătură cu ăştia.
Nicio problemă.
- Ai arătat-o Ministerului de Interne? - Sigur că nu.
Ţi-am adus-o pe tavă.
Ştii ce înseamnă asta?
Şi eşti pregătit să acţionezi? Sigur eşti pregătit?
Pentru că o să te nenorocească.
Vreau să-mi garantezi că te ţii de cuvânt.
Serios?
Şi vreau imunitate deplină.
Nu poţi veni în biroul meu să-mi spui ce să fac.
Iar când o vei face, vreau să fiu numit procuror adjunct.
Am absolvit dreptul şi am trecut examenul de barou.
- N-am niciun loc vacant. - Fă unul!
Nu voi face asta. Nu te pot face procuror adjunct cât ai zice peşte.
Poţi să mă refuzi.
Dar o să mă duc la superiori şi o să le spun totul,
inclusiv această conversaţie.
Nu pleci nicăieri! Lasă înregistrarea aici. Sunt de acord.
- Toate trei lucrurile? - Da.
Nu pot să-ţi promit că vei rămâne mult timp acolo.
Nu dau mâna cu tine, amice!
O să te fac procuror adjunct, dar n-o să dau mâna cu tine.
Inteligenţa asta a ta o să te bage în pământ.
Vino aici. Prinde-l bine în cadru.
Cum răspunzi la aceste acuzaţii, detectiv?
Droguri, corupţie şi mafie.
Nu e o investigaţie condusă de poliţia din Schenectady,
ci e o investigaţie făcută asupra poliţiei din Schenectady.
În decursul zilei de azi, William Killcullen a anunţat
că împreună cu FBI îi vor aresta pe polţiştii în cauză.
Procurorul spune că ofiţerii acţionau asemeni mafioţilor pe care-i urmăreau.
Ofiţerii au furat bani, droguri şi chiar arme din camera de dovezi.
Oficialii au spus că poliţiştii au plătit criminali cu acele obiecte
pentru a-i ajuta să le întindă o capcană rivalilor.
Toate astea au dus la un arest de primă pagină.
Procurorul a anunţat martorul principal în acest caz.
Poliţistul erou Avery Cross care a fost împuşcat acum mai puţin de un an
în timp ce încerca să salveze doi cetăţeni de hoţul de pe motocicletă.
Din Schenectady, sunt Jessica Laton, pentru Channel 13.
Totul va fi bine.
PESTE 15 ANI
Când eram mic, îl vedeam pe tata în roba de judecător
şi credeam că e un supererou.
Şi nu cred că am fost departe de adevăr.
Avea acea calitate de judecător. Avea compasiune.
Dar era şi feroce în acelaşi timp.
Nu-i era frică că-şi face duşmani. Cred că de aceea a avut mulţi prieteni.
Înainte să intre în comă,
am avut şansa să-i spun că-i voi dedica candidatura pentru procuror.
A dat din cap în semn că nu, dar n-am înţeles de ce.
M-am aplecat la el şi mi-a şoptit:
Îmi voi asuma victoria, nu candidatura.
Acesta a fost tatăl meu Al.
- Vrei să vii cu mine, fiule? - Da.
- Pot să discut puţin cu tine, Avery? - Sigur că da.
Închide portiera.
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să vorbim despre A.J.
Vrea să locuiască cu tine. Mă tot bate la cap.
Serios?
Cred că e o idee bună într-o oarecare măsură.
Are nevoie de tine. Dacă nu va veni la tine o va lua pe arătură.
Nu e un moment prea bun acum, cu campania electorală.
Ce-o să fac cu el? Nu ştiu ce-i place...
Nu cred că ar prinde bine nimănui.
- Ştii şi tu asta. - Bine. Îi poţi spune asta.
- Jennifer... - Ce vrei să-i spun?
De ce-mi faci asta acum?
Îi poţi spune acum.
Mâine dimineaţă mergem la Buffalo. Miercuri suntem în New York.
Iar seara avem cina lui Al Smith.
- Avem timp să ajungem? - Absolut!
Ultimul eveniment e în Queens, apoi o luăm prin Upper East Side.
- Îl vreau pe Yusuf şofer. - Sigur că da.
- Ce avem în Queens? - Un eveniment de protecţia mediului.
Va vorbi despre poluarea fonică şi despre problemele mediului.
Joi iei prânzul la Rochester.
Vei merge la un restaurant unde vei comanda "Platoul Gunoier".
Să fii pregătit. Asta e o poză.
- Ai văzut? - Da, am văzut.
Iar duminică dimineaţa mergem în parohiile afro-americane.
- Perfect! - Cred că putem ajunge la două.
- Avery Cross? - Da. A.J.
Bună, A.J.!
- De la ce liceu vii? - De la liceul Troy.
Nu e foarte departe. Ce te aduce la Schenectady?
- Tata m-a vrut aici. - Tata te-a vrut aici?
A vrut să mă mute aici în ultimul an de liceu.
- Dar tu ai vrut să vii aici? - Nu ştiu...
Nu prea am vrut.
- Cunoşti pe cineva aici? - Nu.
Uită-te peste umăr.
Ia-uite! Bună!
Nu-ţi plac fetele?
Sau poate tu eşti obişnuit cu ele. Dar noi aşa facem de unde sunt eu.
- De unde eşti? - Din Troy.
- Din Troy? - Da. Ai auzit de el?
- Da, am auzit. - Unde se află?
- E vecinul de lângă. - Vecinul de lângă?
- Aş fi zis că eşti din Long Island. - De ce?
De acolo vin ăia care vorbesc ca tine.
Sunt plictisit la culme şi sunt aici abia de trei zile.
- Bine ai venit în Schenectady! - N-aveţi nicio distracţie pe aici?
Asta e tot ce mă aşteaptă un an întreg?
- Avem câteva distracţii. - Ce?
Nu-mi spune că aveţi mall. Nu ştiu ce fac dacă-mi zici asta.
- Tu cum te distrezi? - Mă droghez.
- Facem şi noi asta. - Mi-am dat eu seama că fumezi.
Te-am văzut din spate. Eşti un fumător singuratic, aşa le spun eu.
Îţi place să te droghezi şi să desenezi în camera ta.
Ce-o să faci restul zilei? Te duci la ora de matematică?
Sau vrei să mergem să ne drogăm?
- Să mergem! - Bine. Să mergem!
Ştii de ce-mi aminteşte asta? De filmul "The Goonies".
Îl ştii? Erau toţi în peşteră.
Dacă vrei o ţigară, să-mi ceri.
Dă-mi o ţigară.
Îmi place să fumez o ţigară când sunt drogat.
Fumezi peste fum?
Fumezi ţigări mentolate? Sunt ca o gură de aer proaspăt.
Ca o gură de aer proaspăt, dar nu-ţi pasă
Că pufăiala merge în orice fază. Pe bune!
Scuipatul mi-e muniţie, Şi gura mi-e armă,
Şi-ţi trag în frăţie Când limba-mi învie.
- Te-am spart! - Tu ai scris versurile astea?
Nu încerc să te mint.
Ce linişte e aici.
De-ar fi fost aşa şi când eram mic. Erau mereu o grămadă de copii aici.
- Veneai pe aici când erai mic? - Veneam cu părinţii mei câteodată.
- Părinţii tăi mai sunt împreună? - Da.
- E mişto că mai sunt împreună. - E bine.
- Dar el nu e tatăl meu. - Unde e tatăl tău adevărat?
A murit într-un accident de maşină sau aşa ceva.
Nasol.
Nu prea obişnuiesc să iau,
dar ştii unde aş putea să cumpăr nişte ecstasy?
- Da. - În seara asta?
Abia ne-am încălzit.
- Să vii singur când mai vii. - Da, omule.
Să mergem!
- Dă-mi să văd. - Ce?
- Dă-mi să văd marfa. - Eşti nebun?
Dă-mi drogurile!
- Ce naiba?! Ţi-am dat 500 de dolari. - Da. Ai 20 de pastile.
Asta e inflaţia la voi?
- La dracu'! Suntem terminaţi! - Linişteşte-te.
- La dracu'! - La dracu'!
Poliţia! Mâinile la ceafă!
- La pământ! - Du-te dracu'!
Nu te zbate.
A cumpărat ecstasy de la un puştan din Schenectady.
- Cine l-a arestat? - Doi poliţişti expiraţi.
- Îi cunoşti? - Da.
- Şi vor închide ochii? - Dacă le zic eu, da.
- L-a mai văzut cineva intrând aici? - Nu. Am avut eu grijă.
- Aţi aflat dacă se cunoşteau? - Da. Erau prieteni.
- Sunt numai ei doi? - Da.
- Bine. Cum îl cheamă pe celălalt? - Jason Kincam.
- A mai fost arestat pentru furt. - Cum îl cheamă?!
Jason Kincam.
Un tânăr fără viitor.
- Poţi să închizi microfonul în sala 3? - Da.
Ştiu că am greşit, tată.
- Ştiu că n-ai timp de asta. - Lasă-l în pace.
- Ce? - Vreau să-l laşi în pace.
Bine? Ai înţeles?
- De ce? - Nu mai rânji!
Vreau să-l laşi în pace pe băiatul ăla. Uită-te la mine!
Ai vrut să stai la mine?
Crezi că îmi pică uşor chiar în perioada asta?
Încerc să fie bine, de dragul tău.
Îţi dau tot ce vrei tu. Dar stai departe de el.
Lasă-l în pace. M-ai înţeles?
- Spune că da! - Da.
- Uită-te la mine şi spune că da! - Da.
- Spune cum te numeşti. - Jason Kincam.
- Câţi ani ai? - Am 17 ani.
- Părinţii tăi sunt aici? - Da.
Puteţi să vă apropiaţi, vă rog?
- Sunteţi părinţii lui Jason? - Da.
Jason, ai fost găsit în posesia unor substanţe anabolizante de grad 3.
Doriţi să citim acuzaţiile aduse, dnă avocat?
Da, Onorată Instanţă. Am discutat cu procurorul general.
Cazul ar putea fi rezolvat astăzi. Vreau să fac apel.
E o abatere penală, deci ar putea face între cinci şi 15 ani de închisoare.
Dar am impresia că acuzatorii vor să reducă acuzaţiile.
Oferta în cazul lui ar fi munca în folosul comunităţii şi o amendă.
- Poate veni acasă cu noi? - Da.
Sunteţi norocoşi. Aveţi un înger protector.
N-am vrut să te bag în belele.
Îmi pare rău.
A fost o noapte de rahat.
Dar nu-ţi face griji.
Am ieşit de acolo după cinci minute.
Crezi că aveam de gând să-i las să mi-o tragă?
Cum a fost când ai ajuns acasă?
M-am dus în camera mea şi am încercat să adorm.
Dar încă mai eram drogat.
De ce? La tine cum a fost când ai ajuns acasă?
- A fost bine. - Mama ta era îngrijorată?
Mama e...
- Totul e în regulă. - Sigur?
Pentru că l-am văzut astăzi.
- Pe cine? - Pe tatăl tău.
L-am văzut pe taică-tu. De când locuieşte cu voi?
Despre ce dracu' vorbeşti?
- Voiam doar să înţeleg... - Care e problema ta?
- Care e problema? - Linişteşte-te.
Glumeam şi eu. Ce eşti aşa încordat?
Eşti cam agresiv. Ai grijă! O să ai probleme.
- Cum a fost la şcoală, Vanessa? - Bine. Am probleme cu matematica.
Care-i povestea lui tata?
Ce e?
Ce? Atât de mult îl dispreţuiai?
- Cum îl chema? - N-am chef de asta.
Cum de mama nu vorbeşte niciodată despre tata?
Eu sunt tatăl tău. Ascultă-ţi inima. Ştii că e adevărat.
E treaba ei dacă vrea sau nu să vorbească despre asta.
- Bunica mi-a povestit ceva. - Ce ţi-a spus?
Mi-a spus că...
Mi-a spus că a fost un infractor.
- Şi-ţi place? - Nu ştiu.
Nu se poate numi tatăl tău.
A fost doar cineva care a făcut un copil.
Eu sunt tatăl tău.
Am fost lângă tine de când te-ai născut. Te voi iubi mereu.
Poţi să-mi spui măcar cum îl chema?
HOŢUL DE PE MOTOCICLETĂ A FOST OMORÂT DE UN POLIŢIST DIN SCHENECTADY.
...ANGAJAT LA ATELIERUL VAN DER HOOK.
E cineva?
Da.
- Îl caut pe Robin. - Eu sunt. Cu ce te pot ajuta?
Voiam să vă vorbesc despre Luke Glanton.
Eu sunt fiul lui.
- Eşti fiul lui Luke Glanton? - Da.
Vino în spate să bem o bere.
E în cutia asta de aici.
Dacă îmi mai amintesc bine.
Da.
El e tatăl tău.
Iar celălalt e nenorocitul care l-a omorât.
- Cu el ce s-a întâmplat? - Cu poliţistul?
Lasă-l. N-o lua pe drumul ăla.
Hai să-ţi arăt lucruri frumoase.
Stai în locul în care stătea tatăl tău când mai vorbeam.
A fost un om bun.
Da... N-am mai văzut de mult ochelarii ăia.
- Erau ochelarii lui caraghioşi. - Au fost ai lui?
Da. Poţi să-i păstrezi. Ar fi vrut să-i ai.
- Era bun la ceva? - Era cel mai bun motociclist.
Cel mai bun! N-am mai văzut unul ca el.
- Nimeni nu se compara cu el. - Aţi fost prieteni buni?
Da. L-am considerat un prieten bun.
Mai ai motocicleta lui?
Nu. Motocicleta lui nu mai e.
A confiscat-o poliţia.
Cred că au făcut-o fier vechi.
Toţi erau supăraţi pe el.
O să-ţi mai arăt nişte lucruri dacă mai vrei.
- Da? - Da.
Pune-ţi ochelarii! Sigur ar fi zis că i-a lăsat acolo pentru tine.
Sunt sigur de asta.
Pune-ţi-i! Îţi spun eu cum arăţi.
Da!
Parcă-l văd pe Luke.
Jason! Jason.
Vreau să vorbesc cu tine.
Voiam să-ţi cer scuze pentru ce-am zis zilele trecute.
Am fost un nesimţit.
Mi-ai pierdut banii, atât vreau să spun.
Dar sunt dispus să uit totul dacă şi tu faci la fel.
Ţi-am spus că-mi pare rău şi am fost sincer când am spus-o.
- Ce zici? - Bine.
- E în regulă? - Da.
Fii atent.
Dau o petrecere acasă la tata. El e plecat.
- Vino şi tu. - Nu pot, îmi pare rău.
- De ce? - Nu pot să ajung.
- Ai treburi de familie? - Nu, dar am treburi.
- Nu vrei să uităm totul? - Am făcut-o deja.
Atunci vino la petrecere.
- Vrei să vin la petrecerea ta? - Vreau să vii la petrecerea mea.
- Bine. Ne vedem diseară. - Stai puţin!
Fă-mi un serviciu. Adu nişte marfă şi suntem chit.
- Nu. - Cum adică?!
- Trebuie să te revanşezi. - Ne mai vedem.
Nu! Nu vedem nimic. Vii diseară? Da!
- Vii cu marfa? Da! Ai înţeles? - Sună bine.
Ăsta e planul.
Nu trebuie să fie marfă de 500 de dolari.
Ai grijă, frate.
- Pe aceeaşi poliţă de asigurare? - Da.
Vi le aduc imediat.
Revin imediat.
- Cum vă împăcaţi cu vremea asta? - E în regulă. Avem puţină apă în beci.
- Am scăpat uşor. - Da.
De la inundaţiile astea o să am igrasie în toată casa.
Se pare că am luat tot ce vă trebuia.
Mai vreau să verific ceva.
Bine?
Să le trec în calculator.
Vă mulţumesc.
Ce dracu' faci?
Nenorocitule! Treci înapoi!
Ai venit.
Staţi puţin! Am o întrebare.
Cine vrea nişte Oxycontin?
Ia-uite! Aşa!
Cine nu are? Întindeţi mâinile.
Ia-o!
Asta a fost! Ai pierdut.
Cine e ăla?
- Ăla e tatăl lui A.J.? - Cred că da.
S-a întâmplat ceva?
Eşti bine?
Ai ceva să-mi spui? Ce ai să-mi spui?
Mă crezi prost?
- Pleacă de aici! - Mă crezi prost?
Ieşi din casa mea! Eşti surd?
Care ţi-e problema?
- Poftim. Ieşi de aici! - Du-te dracu'!
Du-te dracu'!
Nenoroceşte-l!
Calmează-te!
Jason. Mă auzi, puiule?
Cheamă-l pe tatăl tău, Vanessa.
Puiule...
Eşti o mincinoasă.
S-a trezit?
A spus ceva?
Jason!
Aşteaptă-mă pe bancă. Mă duc să aduc maşina.
- Ce naiba ai păţit? - Am nevoie de ajutorul tău.
- Bine. Cu ce pot să te ajut? - Îmi trebuie un pistol.
Un pistol?! Intră.
Ce dracu'? Ce faci?!
Stai! Ce naiba faci?
- Pune-te la pământ! - Bine.
Bun. Ne vedem mâine.
- Eşti singur? - Ce s-a întâmplat?
Nu te uita la mine. Întoarce-te!
Vom urca în maşină şi vei conduce.
Nu mi te adresa sau te împuşc.
Mergi!
Întoarce-te!
Cum ai intrat în casă?
A.J. mi-a deschis uşa.
El e teafăr?
E teafăr?!
Dă-mi portofelul. Unde ţi-e portofelul?
- E în sacou. - Dă-mi sacoul!
Vrei portofelul? Ia-l!
Vrei sacoul? Ia-l!
Pune-te în genunchi!
- Ce i-ai făcut fiului meu? - Pune-te în genunchi!
Închide ochii. Închide ochii!
Te rog, spune-mi dacă fiul meu e teafăr.
Fiul tău nu contează!
Îmi pare rău, Jason.
Îmi pare rău.
A fost o cursă strânsă de aproape un an între Cross şi Kellerman.
Apoi, un eveniment fără precedent a ameninţat campania lui Cross.
S-a spus că la el acasă s-a consumat alcool de către minori,
iar apoi a fost jefuit de un intrus încă neidentificat
care l-a băgat pe fiul său în spital cu o contuzie.
În mod remarcabil, Cross a reuşit să-şi continue campania.
Iar acum, după cum puteţi vedea,
a câştigat cursa pentru procuror general.
Acum intrăm în direct cu dl senator care se adresează publicului.
Am avut onoarea de a-l cunoaşte pe Avery Cross de când era mic.
E un om corect şi cu principii morale puternice.
Doamnelor şi domnilor, e plăcerea şi onoarea mea
să vi-l prezint pe viitorul procuror general al oraşului New York.
Du-te! Trageţi cortina!
Trebuie să te duci şi tu, A.J. Du-te unde e copilul ăla, la steag.
Bravo, Avery!
Vă mulţumesc!
Vă mulţumesc foarte mult!
Avery! Avery! Avery!
- Da. - Sunteţi dl Anthony?
- Da. - V-am sunat mai devreme.
- V-am spus că o să vin. - Aşa e, da.
- Ai ajuns mai devreme. - E un singur autobuz pe ruta asta.
- Nu eşti de prin împrejurimi? - Nu. Călătoresc către vest.
- Eşti pregătit s-o vezi? - Da.
- Lasă-mă doar să-mi iau haina. - Bine.
Merge foarte bine.
Are mulţi kilometri făcuţi, dar am avut grijă de ea.
Cât cereţi pe ea?
Am nevoie de cinci.
Ai mai mers vreodată pe motocicletă?
Comentarii pe Facebook: Titrari.ro Alexandru Neagoe(al3x04)
Traducerea şi adaptarea: al3x04 @ titrări.ro