Traducere PREL GHENCEA
Proprietarul i-a găsit miercuri seara.
El e.
Da.
Proprietarul i-a găsit miercuri seara.
Hai, o să plece.
- E unul bun. - Sylvia!
E gălăgie acolo.
Sunt libere astea?
Sunt ale tale.
Galeriile în tren sunt de groază.
- Da. - Eu sunt Pieter.
Eu sunt Mac.
Ea e Sylvia.
Buget strâns?
Caiet cu amintiri.
Mişto tatuajele, omule.
Mersi.
Aproape am terminat antebraţele.
E ca o pânză vie.
Sunt frumoase.
Soţia mea apreciază arta.
- Oh, Iisuse! - Mulţumesc.
Scoală-te!
Am tot încercat să te sun.
Vreau s-o văd pe Kimberly.
Cât e ceasul?
9:00. Arăţi ca dracu'.
Mă simt naşpa.
Pregăteşte-te, îţi comand ceva de mâncare.
Bine. La naiba, nu mi-e foame. Opreşte-te.
Bine. Nu-ţi dau nimic să mănânci.
Draci. Valerie.
Lasă-mă! Nu!
Nu m-ajută.
Vreau s-o văd.
N-ar trebui.
Crede-mă.
Apoi vreau să văd unde s-a întâmplat.
Lasă-mă un minut.
Nu prea se face.
Nu-mi pasă.
Vreau să văd.
Taie banda.
Încă e locul crimei.
Da. Am fost poliţist 30 de ani.
Ştiu cum să merg prin locul unei crime.
Bine.
Mi-e teamă că va trebui să rămâneţi jos.
Am dat cu praf pentru amprente, dar...
A fost închiriat de sute de oameni.
Aţi întrebat toată lumea din clădiri?
Da.
Nimeni n-a văzut sau auzit nimic.
Erau 2 pahare în chiuvetă,
numai cu amprentele victimelor.
Nimeni n-a văzut şi auzit nimic
şi intrarea n-a fost forţată...
Fiica mea îl ştia pe criminal.
E copil de poliţist, n-ar fi lăsat un străin să intre.
Trebuie să verificăm cardurile de credit,
conturile pe Facebook, tot. Aflaţi pe unde au umblat.
E totul în derulare.
Unde e sângele?
Sângele le-a fost stors complet.
Victimele erau pe pat.
Ochii băiatului erau deschişi, prinşi cu ace.
Avea ceva lipit pe buze.
Fata era în braţele băiatului.
Braţele erau secţionate de sub cot.
Partea de sus a braţului era îndesată în gura băiatului.
De ce crezi că i-a aranjat aşa?
Pentru că e foarte bolnav, bănuiesc.
Dar vrea să spună ceva.
O scenă atât de pregătită ca asta,
e făcută cu un scop.
Sunt ceva asemănări cu cuplul ucis în Madrid?
- Câteva. - Au fost aranjaţi, inspectore?
N-aş putea să spun.
La stadiul ăsta, nu e clar
dacă sunt sau nu incidente izolate.
Ştim amândoi că astea nu-s făcute la întâmplare.
America e o ţară arogantă.
Sper că nu te superi.
Nu.
Unde mergi, prietene?
Spre nord.
Voi?
La fel. N-avem ceva planificat.
Am putea să mergem împreună.
Alegem un loc unde să coborâm.
Haide, o să fie distractiv.
Aventură către necunoscut.
Să luăm ceva de băut şi apoi vorbim. Vodkă?
Ce altceva?
Nu pot să cred că l-ai invitat să vină cu noi.
Nu m-am gândit, da? Îmi pare rău.
Adică, fireşte că prefer să stau cu tine.
Şi numai cu tine.
Mi s-a părut cam ciudat,
ţie nu, dle Randolph?
Ştii ceva? Şi mie, dnă Randolph.
Mai ştii când avea 8 ani...
când era la karate?
Îi plăceau cursurile alea.
Adică îi plăcea să te facă mândru.
Nu puteai să-i laşi să plece în Hawaii sau Caraibe
în luna de miere? Nu...
A trebuit tu să fii erou, s-o trimiţi în Europa.
Ăsta e unul din motivele pentru care am divorţat,
trebuia să te iubească pe tine mai mult.
De ce ai trimis-o aici?
De ce?
De ce ai trimis-o aici?
De ce? De ce?
Îmi vine să-nnebunesc.
Îmi pare tare rău.
Cum de ni s-a întâmplat asta?
O sticlă de vodkă şi 3 pahare...
Doar un pahar atunci...
Simt că o abandonez.
Ba nu.
Sunt aici, da?
Asta e ceea ce fac.
O să-mi...
O să-mi spui tot ce afli, da? Orice ar fi.
Sigur că da.
Ba n-o s-o faci.
Am auzit tot, Jacob.
Cineva ne-a mutilat fata.
Găseşte-l!
La 2 săptămâni de la oribila ucidere
a unui tânăr cuplu american,
poliţia Metropolitană refuză să confirme ştirea că
un jurnalist, Charles Hardwick,
a primit o carte poştală cu informaţii
despre crimă cu câteva zile înainte...
Dă-mi jumătate de oră... Te sun mai târziu, mersi.
Îi aduci dlui Kanon o cafea?
Îmi pare rău pentru asta.
Sunt sigur că-şi făcea doar meseria.
Da.
Toţi o facem. Luaţi loc.
Au trecut 2 săptămâni de când a fost ucisă fiica mea.
M-aţi tot evitat,
dar ştiu că aveţi indicii noi.
Sigur, avem,
dar nu putem spune nimic nimănui din afară,
indiferent cât de apropiat ar fi de caz.
Dar unui coleg poliţist?
Vederea aia despre care am auzit la ştiri,
când trebuia să aud de la voi... Ce spunea?
Ştii bine că nu pot să-ţi spun.
Atât? Doar atât îmi spui?
Asta e tot.
Bine.
Răspunsurile de care am nevoie?
O să le aflu singur.
Nu-ţi recomand să faci asta.
Acum nu mai contează.
Bună seara. Vă ajut cu ceva?
Pe el îl căutam, de fapt.
- Pe mine? - Charles Hardwick?
Ai primit o vedere, nu?
Sunteţi pe proprietate privată.
Fiica mea a fost ucisă.
Şi tu ai primit o vedere de la persoana care a ucis-o.
Nu am voie să vorbesc despre asta.
Domnule, uite, tot ce vreau să ştiu
e dacă cineva din Madrid a primit o vedere.
Ai copii?
E-n regulă. Sunt bine.
Mi s-a spus că e ilegal să dau detalii.
Câţi copii ai?
Unul. O fetiţă.
Nimic nu e mai special pentru un tată decât o fiică.
Un reporter spaniol
a primit o vedere cu Muzeul Prado.
Victimele,
se pare că aveau buzele...
Tăiate.
Îmi pare rău, ăsta era ultimul nostru zbor.
Avem altul mâine la 6 AM.
Da, mi-ai mai spus asta de câteva ori.
Ascultă-mă. E o operaţiune a poliţiei.
E o urgenţă. Trebuie să mă laşi în avion.
Domnule, vă rog, v-am zis că a fost ultimul zbor.
Treaba ta e să fii de ajutor, da?
Fii de ajutor.
Fă-mi o favoare, uită-te în calculator
şi găseşte-mi un zbor.
Nu-mi pasă de unde vine,
doar să fie acum şi nu mâine.
Toate celelalte zboruri sunt pline. Îmi pare rău.
Trebuie să ajung la Madrid.
Care parte din asta nu înţelegi?
Domnule, calmaţi-vă.
Sunt calm! Poate cineva să-mi facă rost de un zbor?
E totul în regulă, dnă?
Perfect.
Domnule, trebuie să veniţi cu noi.
Da.
Mersi pentru ajutor.
Bună ziua. Pot să văd paşaportul?
Da.
Te chinui singur, detective.
Ştiu cât e de greu.
Oare?
Ştii?
Eu cred că n-ai habar cât e de greu.
Du-te acasă şi jeleşte, domnule.
"Du-te acasă"?
Nu mă duc nicăieri fără fetiţa mea.
Te înţeleg, dle Kanon, te asigur că...
"Detectiv Kanon".
Sunt detectiv Kanon.
Şi ultimul lucru pe care-l vreau e înţelegerea ta.
Lucrurile fiicei tale.
Acum, te rog, gândeşte-te la ce ţi-am zis.
Informaţii arată că perechea
făcea o excursie prin Europa.
Au stat la hostelul pentru tineri Cathedral
din München o săptămână.
Speculaţiile făcute anterior arată că este a treia
crimă oribilă la rând.
Intră.
S-a speriat iar azi.
Trebuia să adoptez un câine german, nu unul sirian.
Aţi făcut un lucru bun.
Să-i dai să mănânce pe urmă.
Detectiv Kanon.
Încă mai e un restaurant în München
unde poţi să bei o cafea şi să fumezi o ţigară.
Arăţi de ca şi cum ai avea nevoie de amândouă.
Trebuie să fie vremuri dureroase.
I-ai găsit mâinile?
Nu.
Dar erau...
părţi din alte corpuri?
Lasă-mă să ghicesc,
nu erau sticle de alcool la faţa locului,
dar victimele,
aveau alcoolemie crescută în sânge.
Au fost probabil drogate.
Am găsit urme de ciclopentolat.
Sunt picături de ochi.
Şi erau tineri... Tineri căsătoriţi?
Demenţii sunt obsedaţi deseori de tinereţe şi frumuseţe.
Dar nu toţi îşi mutilează victimele.
Nenorocitul ăsta îşi alege foarte atent victimele.
Cu siguranţă acţiunile lui
nu se încadrează în profilurile pe care le avem.
Vederea, apoi fotografia.
Ce fotografie?
- Aş vrea să-ţi pot spune. - E vreo poză cu fiica mea?
Da.
În care e în viaţă?
Trebuie s-o văd.
E deja la dovezi.
E parte a investigaţiei londoneze.
Îmi pare rău.
Ochii. Nu sunt ai victimelor.
Iisuse!
Detectiv Kanon, am de interogat pe cineva.
Pierzi vremea.
A dispărut.
Dră Lombard,
faceţi parte dintr-o investigaţie în derulare acum.
E infracţiune dacă dezvăluiţi ce scrie în vedere.
Aţi înţeles?
Zilnic, scrisorile dvs vor fi deschise
de un agent de poliţie, dimineaţa şi după-masa,
începând de mâine.
- Bine? - Bine.
Surse din poliţie au confirmat
că un jurnalist american din Stockholm,
a primit o vedere în această dimineaţă.
- Noapte bună, dră Lombard. - Noapte bună.
Dră Lombard.
Ce? Ce vrei?
Sunt detectivul Kanon,
şi vreau doar să te întreb despre cartea poştală.
Eşti detectiv, vorbeşte cu detectivii.
Te rog, îţi vor trimite şi altceva,
şi până atunci, vor fi morţi.
Te rog, vreau să ajut.
Îţi las cartea mea de vizită.
Cred că e destinul, dăm peste el a doua oară.
Ne-a văzut. Nu prea mai avem de ales.
Salut, omule. Ce ciudat că dăm de tine aici!
Credeaţi că aţi scăpat de mine.
Nu, Doamne fereşte... doar că am coborât în utimul moment.
Erai la bar. Şi... ţi-am lăsat un bilet.
Nu era nici un bilet.
Mac, credeam că tu...
Nu, ţi l-am dat ţie.
Voi, americanii, mă daţi pe spate.
Haideţi, să bem ceva, viaţa trebuie trăită.
De când eşti aici?
De câteva zile.
Da? Şi noi. Unde stai?
La... Stortorget.
Voi?
Pe aproape.
La "Six", mişto.
De unde ştii?
V-am urmărit.
Punga.
Primele crime au fost la 8 zile distanţă.
München a fost la exact 16 zile după Londra.
Ar putea fi un model.
Asta înseamnă că sunt victime nedescoperite acolo.
Lucrăm strâns cu poliţia de acolo.
E o operaţiune în toată Europa.
Realizezi că asta explică de ce
mâinile fiicei mele încă n-au fost găsite.
- Detectiv Kanon... - Ai auzit ce-am spus?
Toate echipele noastre au primit profilul.
Profilul vostru e greşit.
Genul ăsta de crime e foarte specific,
e foarte greu de încadrat într-un profil.
Unu ca ăsta poate fi fermecător, dinamic.
Am avut cazuri care...
Sunt sigură că eşti un super-detectiv,
dar noi nu acţionăm ca poliţia americană.
Ce dracu' înseamnă asta?
Întâi tragi şi apoi pui întrebările.
Nu dau 2 bani pe ce crezi tu.
Ai exact 4 zile să împiedici o crimă.
N-am nimic personal, sigur că te înţeleg,
dar obiectivitatea ta e...
Rahat!
Tilda, ştiu pe cineva care se ocupă cu crimele.
- Nu. - Aşteaptă, te rog.
Reporterul din Chicago cu care am vorbit
a făcut un articol similar
şi a vândut tot în anul ăla.
E-n regulă aici?
Da.
Oamenii ajută şi, slavă Domnului,
vorbesc bine engleză.
De ce nu mi-ai spus aseară de fiica ta?
Pentru că mi-e greu.
Nu e ceva cu care aş începe.
Ce vrei de la mine?
Vreau să ştiu ce scria pe vedere.
Tu ce vrei de la mine?
Am fost trasă în balamucul ăsta şi nimeni nu-mi spune nimic.
Eu scriu un mic articol săptămânal
într-un ziar despre cum e să fii american
într-o ţară străină.
De ce aşa ceva i s-ar întâmpla uneia ca mine?
Îmi pare rău, ştiu că e greu să fii pe-afară.
Aşa simt şi eu, dar... Vreau să ajut.
Aşa că... am vorbit cu jurnalistul spaniol
şi cu tipul de la The Guardian, Hardwick.
Dar nu prea are sens.
Adică, se pare că nu e nici o legătură
cu ceea ce facem noi ca jurnalişti.
Unu se ocupă de politică,
unu de finanţe, altul de cultură.
Şi vederile?
Păi, ce avem?
În Madrid scria
"Până ce moartea ne va despărţi."
În Londra, "Vezi cum moare inocentul,"
în München, "Simte durerea, vezi adevărul."
Şi aici, "Dragostea nu moare niciodată."
Şi toate textele sunt urmate de un semn de punctuaţie.
"3 puncte."
- O continuare. - Da.
Îşi anunţă sosirea în oraş printr-o vedere.
Alege un cuplu...
Tineri, proaspăt căsătoriţi, fericiţi...
Îţi place heringul?
E cea mai proastă decizie pe care am luat-o vreodată.
Voiam doar să fiu politicos.
De ce a zis tipa că nu e cu el?
Sunt oameni independenţi.
Ei îi place să zboare, lui îi plac trenurile.
Vine.
Mac, Sylvia,
v-o prezint pe soţia mea, artista din spatele tatuajelor, Nienke.
Îmi pare bine să vă cunosc.
E foarte discret în ceea ce te priveşte.
Ca să-mi apăr soţul,
pare că l-aţi părăsit
înainte să apuce să dea mai multe detalii.
Touché.
Mai beţi ceva?
Poate ceva mai tare?
Da, sigur.
Da.
- Bun, haideţi. - Tequila!
Aţi fost în Bjorkskar?
- E insula aia? - Da.
Parte din arhipelag.
În perioada asta este ceva deosebit.
Pustiu, deprimant.
E drum scurt cu feribotul. Ar trebui să veniţi.
Recunosc degetul din rană,
dar mâna femeii...
Nu.
"Sfântul Toma Necredinciosul."
A fost subiect pentru mulţi artişti.
Aici e de Caravaggio.
"Toma Apostolul."
sceptic privind învierea lui Iisus.
Vedeţi aici,
încearcă rana să vadă dacă sângerează.
"Până ce nu văd urme de unghii pe mâinile lui"
"şi-mi pun mâna pe partea lui"
"n-o să cred."
De aici expresia, "Toma Necredinciosul."
"Saturn devorându-şi fiul".
de Francisco Goya, expus în Londra.
Pe vedere scria,
"Vedeţi inocentul cum moare."
Asta, "Neîncrederea Sf. Toma".
expus chiar în clădirea din spate.
De ce n-ai adus asta poliţiei din Stockholm?
Pentru că ei nu ies din regulamente,
şi tu pari...
Tu pari deschis oricăror posibilităţi.
Stai.
L-am mai văzut pe el.
Femeia asta merge cu el.
Nu e un "el". E "ei".
Du-te la ziua de dinainte.
Stop. Uite-i.
Haide.
Ridică-ţi capul!
Adunarea toată lumea.
Nu mai căutăm un singur infractor.
Avem nevoie de date de la Interpol şi Emigrări
despre toate cuplurile mixte între 20 şi 40 de ani
Acelaşi lucru de la gări, aeroporturi,
hoteluri, hosteluri, închirieri.
Căutaţi înregistrările de la toate muzeele
din ultimele 4 zile.
Bine?
La treabă!
40 de camere şi nici una nu le-a prins feţele!
Pe bune, ia-o mai uşor.
Ne-ai făcut să progresăm, şi asta e un lucru bun.
Detectiva Hoglund mi-a promis
că te va ţine la curent cu toate informaţiile de acum.
Mare scofală.
Mâine, la ora asta, alt cuplu va fi mort.
Pune-i să verifice paşapoartele.
Toate cuplurile care au fost prin Madrid, Londra, Stockholm, aici,
nu e greu să le găsiţi.
În Uniunea Europeană funcţionează libera circulaţie.
Graniţele se trec uşor.
Adică n-aveţi datele
persoanelor care intră şi ies?
De când cu terorismul şi criza refugiaţilor,
unele ţări au reintrodus temporar controale.
Dar vorbind general, nu.
Trebuie să mă laşi să văd înregistrările.
Vrei să mă pensionez imediat, nu?
Nu, nu vreau.
Vreau să vă ajut să-i prindeţi.
Ăştia 2 ar fi interesanţi.
El a intrat în Stockholm acum 7 zile,
ea a venit după 2 zile.
Le-aţi urmărit cardurile?
Nu încă.
Făceţi-o.
Sylvia!
Ţi-ai pierdut ceva?
E căciula mea. Unde ai găsit-o?
E aşa-zisul bilet pe care mi l-aţi lăsat.
Dă-mi-o.
Ciudatule.
Ştii ceva? Un cadou.
N-o s-o mai iei înapoi.
O s-o păstrez.
26 şi 23. Sunt olandezi.
El a închiriat cu paşaportul un apartament în Kindstugatan.
Conform proprietarului, au venit separat din Germania.
La aeroport, avem dovezi
că ea a schimbat lire sterline în coroane suedeze.
El are 2 condamnări pentru posesie de droguri.
Ea lucrează la un atelier de tatuaje,
şi a făcut 2 ani la Academia Gerrit Rietveld.
Ce-i asta?
Şcoală de arte.
Proprietarul a spus că n-au fost aici toată ziua.
Căciuliţa asta...
E a lui Kimberly.
Detective Kanon, îmi pare tare rău.
Urechile...
Sunt de la crimele din München.
Da, poate că ai dreptate.
Undeva, sunt victime nedescoperite.
Este opera lui Antonio Canova,
"Spirit Înviat de Sărutul lui Cupidon".
Lasă-mă să ghicesc, expusă la...
Aici la muzeul din Stockholm.
Şi reprezintă învierea spiritului unui trup fără viaţă de către Cupidon
şi reunificarea îndrăgostiţilor.
"Dragostea nu moare niciodată."
Deci crezi că urechile reprezintă aripile?
Cred că da.
Mai cred că...
la Madrid e o sculptură.
Asta, "Sărutul" de Rodin.
Uită-te la buze.
Nu se ating, ca şi cum ar fi fost întrerupţi...
"Până ce moartea ne va despărţi."
Da.
Mesajele de pe vederi...
Moarte, durere...
Înţeleg, dar...
Dar dragostea?
Nu înţeleg ce vor să spună.
Că dragostea e mortală,
că e dureroasă?
Cred că încearcă să distrugă ideea de bucurie.
Îmi pare rău...
Am uitat pentru moment.
Nu-i nimic.
Vreau doar s-o aduc acasă.
Am adormit, Dumnezeu ştie cum...
N-am dormit de săptămâni.
Mă îmbrac şi mă duc la serviciu,
doar ca să nu stau acasă şi să mă simt fără rost.
Cred că "fără rost"
e exact cum ar trebui să ne simţim.
Trebuie să plec, te ţin la curent.
Îţi promit, da?
Asta e înregistrarea de la camera din faţa magazinului,
de la un bloc distanţă de terminalul feribotului.
Am redus viteza şi am mărit.
- Sunt la tine cheile? - Nu, sunt la tine.
Eu am o cheie.
Bună, predăm camera 418.
Să vă fac factura.
Domnul şi doamna Randolph?
"Domnul şi doamna Randolph."
Îmi place cum sună.
Poliţia! Poliţia!
Ce se întâmplă?
Ne puteţi spune ce e?
Ne spune cineva ce se întâmplă?
Poţi să ne spui cine sunt?
Da, Pieter şi Nienke, din Amsterdam.
De ce? Au făcut ceva?
De-aia ne-aţi adus aici?
Rahat! Doamne!
Aţi luat feribotul cu ei spre Bjorkskar.
- Asta s-a întâmplat acolo? - Eraţi cu ei?
Vă avem pe înregistrări.
Da, eram cu ei. Am luat feribotul,
voiam să explorăm, să stăm pe acolo.
Dar Mac nu s-a simţit prea bine şi am plecat.
Deci aţi plecat cu feribotul următor.
Când ţi-e rău într-o ţară străină, e de 2 ori mai rău.
Vrei să fii la tine acasă, în patul tău,
mâncând în pat.
Ne-am întors la hotel.
Am luat supă de pui, de care abia m-am atins,
şi Sylvia şi-a luat un burger cu cartofi prăjiţi.
Da, am luat feribotul înapoi. Am biletul.
Mac face mişto de mine mereu
că păstrez toate astea în caietul meu de amintiri.
Pot să vă arăt. E cu lucrurile mele.
O să verificăm.
Pare sincer afectată.
De acord. Pare neliniştită.
Jucăm mai departe,
empatizăm cu ea.
E o tipă deşteaptă.
Văd cum le gândeşte.
Cum v-a plăcut la Madrid?
Madrid? Nu înţeleg.
Ţi-e frică de noi?
Cam da, ştiţi, am văzut în filme.
Alea cu americani băgaţi în puşcărie
în ţări străine pentru ceva ce n-au făcut.
N-are cum să fie copiii ăştia responsabili
pentru ce am văzut acum 5 săptămâni.
Nu. N-am fost niciodată în Spania.
Am aterizat la Roma. Am stat acolo un timp.
apoi am luat trenul spre Paris şi am închiriat un apartament.
Avem vreo dovadă că au fost la Paris?
Oricine poate să închirieze un apartament şi să nu stea în el.
Are dreptate.
Ce-ai zis, Pierce?
A spus că ai dreptate.
- Cere-i detalii. - Da.
Cere-i detalii. Fă-o să fie mai exactă.
Am mâncat zilnic la acelaşi restaurant,
Le Comptoir.
Dacă-mi aduceţi rucsacul, vă arăt bonurile.
Cum spuneam, sunt un fel de colecţionară.
Da, o să verificăm.
Minte.
- Poate... - Ba nu.
E prea sigură. A exersat.
Trebuie forţată mai mult.
Lasă-mă înăuntru.
Detective Kanon, te rog, avem nişte proceduri.
Procedurile voastre sunt aiurea!
Şi unde aţi plecat din Paris?
Luxemburg,
unde nu credeam c-o să ne placă, dar ne-a plăcut.
Expoziţiile, muzeele, Notre-Dame...
Nu acel Notre-Dame, dar... frumos.
E posibil să nu fie ei.
Nu. Vă fac să credeţi că sus e jos,
că negru e alb.
Fata aia...!
Fata aia,
mi-a ucis fiica.
Pariez cu viaţa pe asta.
Arată-mi biletele de la muzeele vizitate.
Sunt foarte obosită.
Te rog, uită-te.
Bine.
Îmi plac muzeele.
Vedeţi?
Muzeul de artă din Luxemburg.
Tot nu înţeleg de ce toate astea contează
pentru ceea ce s-a întâmplat.
Chiar vreau să vă ajut,
dar putem pleca acum?
Încă o dată, aţi ajuns în Londra şi apoi?
Din Londra înapoi în Luxemburg,
apoi Cehia şi apoi am ajuns aici.
Şi peste tot aţi plătit cash?
Trebuie să recunoşti că e cam neobişnuit.
Aţi văzut ce comisioane au cardurile de credit?
E singurul mod de a călători
fără să te întorci acasă plin de datorii.
Răspunsuri la toate!
Amândoi ne-am pierdut părinţii de mici
şi amândoi am rămas cu mici moşteniri.
Să fim singuri în lumea de azi,
e ceea ce ne-a apropiat foarte mult.
Putem să plecăm acum?
Tot ce-au spus s-a confirmat.
Sylvia şi Mac Randolph, 22 şi 19 ani, rezidenţi în Los Angeles.
Au dovezi că au fost în locuri îndepărtate
de momentul şi locurile unde au fost crimele.
Se puteau opri în Paris în drum spre Madrid.
Dar nu putem dovedi.
Ţineţi-i până putem.
De ce s-ar fi dus la Londra unde le trebuiau paşapoarte,
sau să facă rezervare la hotel,
dacă plănuiau să nu lase urme?
Ca să pară că n-au nimic de ascuns.
În bagaje n-au haine care să se potrivească
cu hainele de pe înregistrările de la muzeu.
Măcar ţineţi-i noaptea asta!
Nu putem reţine suspecţi mai mult de 12 ore
fără arestare, ceea ce nu putem
să facem fără dovezi destule.
Tot ce putem să facem e să-i ţinem în Stockholm
ca persoane suspecte, să le consemnăm paşapoartele
şi să-i ţinem sub observaţie.
Ai mai văzut dosar aşa subţire?
Până acum 4 ani nici nu existau.
Interpol lucrează cu SUA.
Dacă e ceva, vor găsi.
Uite,
am avut un caz odată.
Fata frumoasă a unui arhitect celebru
din Germania, a fost bătută până la moarte.
Tatăl ei l-a vânat pe cel care a făcut-o
şi l-a împuşcat de 12 ori.
Mai târziu, când s-au liniştit treburile,
s-a împuşcat.
Nu prea sunt sigur ce vrei să-ţi răspund la asta.
Făcând dreptate nu înseamnă că s-a terminat.
Vezi tu, de câte ori închid ochii
imaginea care-mi apare
e fiica mea pe o placă rece.
Şi n-o să dispară niciodată.
Trebuie să plec.
Mergi cu bine.
Stai.
Gândeşte-te la ea când zâmbea.
Cum ai luat asta?
Nu întreba.
E ca şi când mă dau cu capu' de pereţi întruna.
E-n regulă.
Nu, Val.
Nu e în regulă. Îţi spun,
toată lumea are un trecut. Toată lumea.
Dar ăştia 2, nimic.
Sunt ca nişte fantome.
Aş putea să te ajut.
Jacob? Mai eşti?
Da, sunt aici.
Am pe cineva cu influenţă la Procuratură.
Mersi că faci asta, Bill.
Toţi vor să ajute, şi...
Nu prea au cum. Mă gândeam că,
tu ai putea.
Numele Simon Haysmith îţi spun ceva?
Tipul care a înşelat o mulţime de bogătaşi de pe Wall Street,
cu vreo 300 milioane?
El, da.
FBI a cheltuit o grămadă de bani din taxele contribuabililor
ca să-i pregătească acuzarea.
N-au obţinut ce voiau,
aşa că i-au forţat pe angajaţi, contabili, avocaţi...
Dar nimeni nu spunea nimic, aşa că,
unul dintre cei mai mari escroci financiari din istorie
era pe cale să scape.
Ce legătură are asta cu Kimberly?
Erau aproape să renunţe la acuzaţii
când, brusc, au obţinut ce voiau.
Conturi bancare din Bruxelles, Insulele Cayman şi tot.
Cineva l-a turnat?
Cine?
Fii-su.
Nenorocitu' de fii-su.
Puştiul îl ura, voia să-l distrugă.
Vrei să spui că Mac e fiul lui Haysmith?
Da.
Ştii de ce l-a turnat?
Nu, nu din datele puţine la care am avut acces.
Toate datele sunt păstrate la dosar.
Protecţia martorului.
- Era minor la vremea aia? - Da.
De-aia FBI a ţinut sub tăcere totul.
Câţi ani avea atunci?
- 15. - Şi soţia?
Nu e menţionat.
Şi unde e Haysmith?
Închis pe viaţă, în Osborn.
Poţi să ajungi la el?
O să încerc.
Ai dormit ceva?
Ştii când te uiţi în ochii cuiva
şi ştii că te minte?
Sunt vinovaţi.
N-am fost niciodată mai sigur de ceva în ăştia 30 de ani.
Au descoperit al cincilea cuplu.
În afara Amsterdam-ului.
În atelierul unui artist, departe de orice.
Jurnalistul ţintă era plecat în delegaţie.
Ştii ce-o să te întreb.
Măcar acum ştii.
Da, măcar acum ştiu.
Ea le colecţionează.
Bonurile, colecţionează bonurile altor oameni!
De la muzee, feriboturi, restaurante.
Dovezi fizice din locurile
de unde se presupune că au fost!
Artistul trebuie să fie
pregătit să-şi sacrifice orice,
inclusiv viaţa.
Nici o slăbiciune!
"Arta e o rană transformată în lumină."
Room service.
Intră.
Ce faceţi?
Bine, mulţumim.
Deci au confirmat că
au făcut comanda în afara hotelului.
E un obicei folosit mai des decât ai crede.
Vreau o hartă detaliată.
Caută la calculatorul meu. Mă duc să fac pipi.
Scuzaţi-mă. Mac şi Sylvia Randolph.
Detectiv Kanon, nu te duce în camera aia.
Şi-au măsluit alibiurile.
N-ai idee cu cine ai de-a face.
Crezi că ne-a văzut?
Nu sunt sigură.
O să ne ocupăm de asta.
Poliţia! Poliţia!
Au dispărut.
Le-am consemnat paşapoartele, nu pot să ajungă departe.
Pot să ajungă unde vor.
Jacob!
Jacob, îmi pare rău.
Nu ştiu cât ai citit,
dar nu e un articol de tabloid.
E vorba de pierderea ta şi de puterea ta de a rezista.
Fă ce vrei.
Nu fac nimic. N-o să-l trimit.
Au scăpat.
Ce?
Noapte bună, Dessie.
Jacob.
Mă duc la culcare.
Cine ştie dacă Haysmith va vrea să mă vadă?
Nu mai pot să stau acasă şi să nu fac nimic.
- Valerie... - Probabil e încuiat nu?
Da.
Să încerc în spate?
Ştii, intrarea prin efracţie e de la 10 la 15 minim.
Doar atât?
Locul ăsta e imens.
Încă o cameră goală.
Stai, stai, mai încet. Ce e aia?
Nu ştiu, dar are o încuietoare pe-afară.
Am chemat poliţia!
Draci, te sun mai încolo.
Mereu avem probleme cu intruşii,
casa fiind goală de aproape 4 ani.
Şi dacă nu-s intruşi, e presa...
Ştiţi, având în vedere ce s-a întâmplat aici.
Mă iertaţi? Vă rog să mă iertaţi.
- Sigur. - Să vă fac o cafea.
Sunteţi o drăguţă, mulţumesc.
Sunt noua dvs vecină, Nancy.
Oh, Valerie. Îmi pare bine.
N-am chemat poliţia de fapt, apropo.
Slavă Domnului.
Băiatul, Simon Jr, era prieten cu fiul meu, Evan.
Era un copil drăguţ. Isteţ, bun la sporturi.
Venea uneori aici, să-şi facă temele.
Şi la un moment dat, ceva s-a schimbat...
nu mai ştiu când exact, cred că pe la 10 ani?
Ce s-a schimbat?
A devenit mai tăcut.
Am ştiut că e ceva, dar nu mi-am dat seama ce.
- Cel puţin nu pe moment. - Cum adică?
Simon senior era în 2 consilii de administraţie cu soţul meu,
mare filantropist şi membru activ al bisericii.
Soţia lui, Irina, era casnică.
Era foarte frumoasă.
Semăna cu Melania Trump,
cu nişte ochi de slavă.
Fusese model, din Rusia parcă.
Mai vreţi vin?
N-ar trebui.
Dacă vreţi să aflaţi toată povestea, trebuie.
Mulţumesc.
Îi plăcea să facă plăcinte.
De Thanksgiving, făcea vreo 5 feluri de plăcinte.
Păreau cuplul perfect.
După care ea s-a sinucis.
Doamne, cum?
S-a spânzurat. Copiii au găsit-o.
"Copiii?" Simon mai avea...
Simon mai avea o soră mai mare, Marina.
Tatăl lor era foarte exigent,
copiii erau mereu cu
"Da, vă rog" şi "Mulţumesc, dnă."
Îi forţa să fie cei mai buni la toate,
împingându-i mereu spre artă, expoziţii sau literatură.
Nu voia să-i lase să se distreze.
Nu plecau niciodată în vacanţe.
Odată, Marina a scăpat nişte îngheţată pe bluză.
Simon senior a băgat-o în casă.
Când au ieşit, fata n-a mai spus nimic,
nici un cuvânt.
Aţi aflat ce s-a întâmplat?
Am aflat mai târziu, că a bătut-o atât de tare,
încât îi rămăseseră urme de nuia pe spate.
Vecinul meu era crud...
Cerea perfecţiune de la familia lui,
mai ales de la copii,
şi dacă nu ajungeau imediat la standardele cerute,
îi biciuia.
I-am spus soţului meu ce bănuiam,
dar el mi-a zis să-mi văd de treaba mea.
Ştiţi unde sunt acum?
Pe Marina n-am mai văzut-o de când a plecat la internat,
şi pe Simon cred că l-au luat cei de la Protecţia Copilului.
E o deviere de la model.
Nu erau cuplu căsătorit, zile mai puţine între crime,
şi nici un semn de violenţă.
De fapt, dl Melitz şi dl Riniker erau căsătoriţi recent.
Belgia a fost una din primele ţări
care a permis căsătoria persoanelor de acelaşi sex.
Aici s-a întâmplat.
Daţi-mi vederea, vă rog.
Am găsit vederea asta la birourile CNN.
Era şi o poză?
Nu.
"Cercul s-a închis."
Scrisul pare diferit.
Fără poză. Fără bucăţi de trup străine.
Cuplu de gay...
Crezi că e o imitaţie?
Cum ar fi putut cei doi Randolph să plece din Stockholm nedetectaţi?
Uite.
Opera lui Bouguereau "Dante şi Virgil în Iad"
Bill mi-a aranjat să mă întâlnesc cu Haysmith. Fug.
Valerie...
Da, da, o să am grijă.
Bublitz a trimis poze şi imagini de la
locul crimei din Amsterdam.
Uite.
Stai, du-te înapoi.
E inelul bunicei mele.
- E mâna fiicei mele! - Îmi pare tare rău.
E mâna fiicei mele.
Nu.
Îmi pare rău.
Aveţi 15 minute, doamnă.
Iertaţi-mă că mă holbez.
Sunteţi prima femeie atrăgătoare
pe care o văd de foarte multă vreme.
Aveţi şi o minte care să se potrivească cu acest chip?
Suficient de ageră încât să mă scoată de aici?
Creăm condiţiile pentru un recurs.
Am găsit câteva neconcordanţe
în dovezile furnizate de fiul dvs.
V-au spus că au făcut de râs numele de Kooning?
Ăştia 2 au avut totul. Totul!
Nu poţi să cumperi educaţia pe care au avut-o ei.
Respectul faţă de bani e important pentru dvs, nu?
Bineînţeles.
Ascultaţi-mă cu atenţie.
Nu e vorba de păcatele tatălui.
Vreţi să detaliaţi?
Avem 15 minute, dnă Kanon,
putem să nu le pierdem vorbind despre
ticăloşii ăştia nerecunoscători?
Mai bine vorbim de politică, artă.
Despre ultimele lucrări ale cubiştilor,
despre cum expresionismul a fost o reacţie la fascism.
Sau cum îi afectează pe copii trimiterea lor la internat?
Ce s-a întâmplat cu fata dvs?
Pare că a dispărut fără urmă.
Căutăm un motiv.
De ce ar inventa Simon Jr poveşti despre dvs?
Ştiaţi că simţurile se ascut în locuri ca ăsta?
Nu ştiu de ce.
Poate că e de la gălăgie, care e urmată de linişte.
Datoria unui tată e de a educa şi asta am făcut.
I-am învăţat cultură, etică, moralitate, disciplină.
Serios?
Sunteţi la fel ca ea.
Târfă nerecunoscătoare.
Aşa trebuie să fie fetele tinere.
Fete tinere.
O să-i găsiţi împreună.
Nu pot fi ţinuţi despărţiţi...
Decât cu forţa.
La asta vă pricepeţi cel mai bine.
Acum mă judecaţi?
Cred că tribunalul deja a făcut-o.
Societatea e plină de decizii greşite
luate de oameni decenţi. Uitaţi eu, de exemplu.
M-am întâlnit cu dvs
pentru că chiar am crezut că mă puteţi ajuta.
Aţi făcut o mare eroare dacă aţi crezut asta.
Să înţeleg că nu e nici un recurs.
Enchanté, madame.
Enchanté.
Se pare că furia lui Haysmith era aţintită spre fată.
Deci, Marina e trimisă la internat,
şi Simon face orice s-o aducă înapoi.
E un frate dat dracu'.
Doar dacă...
Doar dacă e mai mult de atât.
Cum adică?
Valerie mi-a spus că Haysmith a făcut-o pe Marina
"târfă nerecunoscătoare", dar a mai zis şi că
fetele tinere trebuie să fie fete tinere,
şi că numai cu forţa ai putea să-i ţii despărţiţi.
Christoase.
Mac şi Sylvia Randolph...
Ei sunt Marina şi Simon Haysmith.
Ce?
Adică, suspecţii pe care-i urmărim prin toată Europa,
nu sunt căsătoriţi, nu sunt...
Nu sunt soţ şi soţie, sunt frate şi soră.
"Capul lui Ioan Botezătorul".
Ce?
"Capul lui Ioan Botezătorul".
Un tribut potrivit pentru ticălosul ăla sadic.
Trebuie să facem să afle toată lumea,
şi, cel mai important, de ce.
A luat frumuseţea şi a făcut-o crudă şi hidoasă.
Crezi că l-ar lăsa să vadă?
Vreau ca el să vadă dezastrul, Marina.
Vreau să sufere aşa cum am suferit noi.
Sunt aici.
I-am distrus toată dorinţa lui de perfecţiune.
Asta o să-l doară mai tare decât orice sentinţă.
Ştiu că n-ar trebui, dar aproape simt că...
Îşi spun propria poveste.
"Sărutul", durerea îndrăgostiţilor despărţiţi.
"Saturn devorându-şi fiul",
tatăl care le-a distrus vieţile.
Totul se leagă într-un fel oribil şi bolnav.
Dragoste, durere, moarte...
Completare.
Da, dar ultima vedere avea puncte-puncte.
Încă nu au terminat.
Mesajul lor e că dragostea lor încă există.
Sunt furioşi pe lume pentru că nu-i acceptă.
Cred că crimele din Bruxelles au fost exacte şi cu scop,
nu la nimereală.
De ce?
Pentru că alte forme de iubire interzise înainte,
acum sunt acceptate de majoritatea ţărilor,
dar a lor încă nu e.
Să te simţi puternic în faţa neputinţei.
Exact.
Dacă le-am lua chestia asta?
Cum adică?
Articolul pe care voiai să-l scrii despre mine...
Simon, iubitule, vino încoace.
"În ultimele 2 săptămâni,"
"am avut locuri rezervate la investigaţia"
"privind crimele în serie"
"numite 'Crimele din Vederi'."
"Ele au dominat titlurile,"
"dar analizele presei sunt greşite."
"Cât ar părea de ciudat,"
"aceste crime nu sunt făcute din plăcere sau cruzime."
"Ele sunt un strigăt pentru înţelegere..."
"Am obţinut locurile prin detectivul Jacob Kanon,"
"tatăl american al uneia dintre victime."
"Nu e implicat, ca şi mine,"
"dar nu va lăsa greutăţile vieţii"
"să-l distragă de la determinarea"
"de a face dreptate pentru fiica sa."
"Pentru că, spre deosebire de familia ucigaşilor,"
"dragostea acestui tată e 100%..."
"E evident din brutalitatea crimelor"
"că ucigaşii au avut o copilărie plină de abuzuri."
"Cuvintele din vederile lor au fost atent alese,"
"dar ele dezvăluie o furie"
"şi o determinare puternică pentru a valida"
"lupta lor proprie."
"Şi această luptă este mesajul lor."
"Iar mesajul este dreptate..."
"Dar acum v-am auzit, aşa că puteţi să vă opriţi."
"A fost greu pentru mine şi înfricoşător,"
"dar Jacob mi-a arătat"
"ce înseamnă cu adevărat să fii bun."
"Un detectiv bun,"
"un tată bun,"
"un om bun."
Facem din ea ultima noastră operă.
Ea completează totul.
Poate că ar trebui să ne oprim.
Luăm o maşină, dispărem.
Nu.
- Poate să ne despărţim. - Nu ne despărţim!
Vreau o viaţă normală.
Asta facem, creăm condiţii pentru aşa ceva.
Artiştii sunt judecaţi în timpul vieţii,
ca şi noi.
Dumnezeule, chiar îţi pasă de toate astea?
Mie-mi pasă doar să nu te pierd pe tine.
Am promis să te protejez.
Şi asta o să fac.
Mi-e frică.
N-ar trebui să ne mai ascundem.
Am fost la poliţie
ca să nu mai trebuiască să trăim aşa.
Nu-ţi mai poate face rău.
Fii tare...
aproape suntem acasă.
"Mulţumim, dră Lombard,"
"că aţi spus povestea noastră cu afecţiunea meritată."
"Cortina s-a dat la o parte."
Nu înţeleg.
Cortina de fier. Mama era rusoaică.
Irina Smirnova, s-a născut în St Petersburg.
S-a mutat în SUA cu părinţii ei
după căderea URSS.
Bănuiesc că ei călătoresc din nou
sub numele de Simon şi Marina Haysmith,
cu paşapoarte ruseşti.
Asta explică cum au ieşit din Suedia.
Şi cum au trecut alte graniţe.
Dacă verificam,
pariu că Haysmith avea un cont bancar în Bruxelles.
Dar dacă Bruxelles-ul nu ne-a spus,
doar ca să ne schimbe planurile?
Nu, uite, ştim că se îndreaptă spre nord-vest.
Au trecut graniţa dinspre Helsinki,
şi sunt foarte aproape de St Petersburg.
Dacă ajung în Rusia, vor fi intangibili.
N-avem tratat de extrădare.
Iisuse, mereu e câte ceva.
O vedere a apărut la un ziar din Paris azi dimineaţă,
şi în Hamburg, şi în Budapesta...
Ce scria?
Toate la fel.
"Acum am renăscut."
Cu puncte-puncte?
Nu, unul singur.
Îl trimit la Hoglund şi Interpol,
să vedem dacă putem să găsim urma email-ului.
E o urmărire generală în toată Europa.
Între timp, stai potolit, prietene.
Nici o şansă.
Mă-ntorc la München.
Am înţeles.
Tu fă ce se aşteaptă lumea să faci.
Eu o să fac ce trebuie.
Ştiu că ştii să-l foloseşti.
Numai tu decizi dacă va trebui s-o faci.
Cineva în Roma i-a recunoscut la televizor.
Cum e cu email-ul jurnalistei?
Am găsit un IP
care ducea la contul unui magazin din Roma,
după cumpărarea unei tablete.
- GPS? - Îl urmărim acum.
Cât mai e până la graniţa cu Rusia?
Cam 3 ore. E un singur drum.
Simon, ei sunt.
E timpul să mergem acasă.
- Ei sunt? - Da, ei sunt.
Dessie!
'Neaţa.
Ştiam c-o să-ţi dai seama.
A fost ideea lui Mac cu cortina dată la o parte.
Mama noastră a fost singurul lucru bun din viaţa noastră.
A încercat să ne protejeze de el.
Dar monştrii rămân monştri,
oricât ai încerca să-i îmblânzeşti.
De secole artiştii au omorât lucruri într-o secundă.
Noi doar am reinventat asta.
Când ai scris despre intensitatea furiei noastre,
a fost atât de intuitiv.
Aveţi noroc că vă aveţi unul pe altul.
Nici tatăl meu n-a fost un om bun.
Dacă aveam un frate, era totul mult mai uşor.
Omul ăla merită să putrezească în Iad.
Cine poate să spună că e inacceptabil ce simţim noi?
Dragostea e dragoste.
Îmi place de tine.
Atunci de ce nu-mi dai drumul?
Opreşte!
Mac, aici e bine.
Mac, opreşte maşina.
Ascultă...
Sylvia, ascultă-mă, te rog... dă-mi drumul.
Te rog.
Mi-e foarte frig...
N-o să dureze mult.
Şi promit, n-o să te doară deloc.
Bine?
Gata?
Perfect.
Uite-i.
Opera lui Modigliani "Nud Înclinat".
"Arta e o rană transformată în lumină."
Bea asta şi n-o să simţi nimic. Da?
Haide.
- Iisuse! - Du-te dracu'!
Crezi că poţi să ne opreşti?
Încă o dată.
Plecaţi de lângă ea!
Mâinile la vedere!
Fiica ta a fost o dulce.
Taci din gură.
Avea cele mai lungi degete, graţioasă.
N-ai cunoscut-o pe fiica mea.
N-ai voie să vorbeşti despre ea.
Dar ea a vorbit despre tine.
A vorbit mult despre tine.
Voia ca şi copiii să aibă ceva de spus la divorţul părinţilor.
Tatăl nostru nu era ca tine.
Dar mama voastră...
V-a durut tare mult când a murit, nu?
El i-a luat totul ei,
până ce n-a mai rămas nimic.
Marina, suntem bine?
Nu!
Nu te duci după ei?
N-au unde să se ducă.
Marina, mergem acasă?
Da. Soarele nu apune niciodată acolo. Niciodată.
Vom fi acceptaţi.
Nimeni nu ne va mai putea face rău vreodată.
Salut.
Mi-era că nu mai apuc să te văd.
Gata de plecare?
- Da. - Iau eu asta.
Compatrioţii tăi vor citi despre detaliile astea oribile
mâncând cereale.
Cumva nu face decât tragedia mai mare.
Haysmith are mult sânge pe mâini.
Şi chiar nici o legătură de familie, nimic?
Au fost adoptaţi de la naştere,
la diferenţă de 3 ani, din state diferite.
Conform presei,
a avut un avocat care s-a ocupat.
A fost foarte exact în ceea ce voia.
Aspect, istoric...
Inginerie genetică la nivel maxim.
Exact.
Se pare că era incapabil de mai multe,
nu numai de afecţiune.
Ştii...
Simon şi Marina, puteau să se căsătorească,
să trăiască fericiţi,
şi fiica mea şi toţi ceilalţi...
Ar fi acum în viaţă.
Totul e aranjat, maşină la aeroport,
avion care să te ducă înapoi la Londra ca să...
Mă rog, s-o aduci acasă.
Da.
Eşti un om bun.
Mulţumesc pentru tot.
Mă anunţi când le vor găsi trupurile?
Mi-a părut bine că te-am avut cu mine în cazul ăsta.
Ce-o să faci mâine?
O s-o dau afară pe cea care-mi plimbă câinele.
Să n-ajungi ca mine.
Găseşte ceva nou.
Am crescut un copil grozav.
A fost fericită.
Măcar am făcut ceva bine.
Cred că am făcut totul bine.
Până am greşit.
"Noi"?
Poate n-o să vrei, dar,
lumea o să vină la mine acasă...
Ne vedem acolo.
Puştoaico...
O să-mi fie atât de dor de tine.
Da?
- Haysmith! - Da!
La telefon.
Mersi.
Alo? Alo?
Alo?
Bună, tată.
Eu sunt.
Traducere PREL GHENCEA resincronizare-romsir