ILUZIA
Priviţi cu atenţie?
Fiecare truc de magie constă în trei părţi, sau acte.
Prima parte e numită "asigurarea".
Magicianul vă arată ceva obişnuit.
Un pachet de cărţi, o pasăre sau un om.
Vă arată acest obiect.
Vă poate cere să-l inspectaţi,
să-l vedeţi că e real,
nemodificat, normal.
Însă, desigur, probabil că nu este.
Unde crezi că pleci?
Fac parte din spectacol, prostule.
Al doilea act se numeşte "întoarcerea".
Magicianul ia acel lucru normal
şi îl pune să facă ceva ieşit din comun.
Acum veţi căuta secretul, însă nu-l veţi găsi,
fiindcă, desigur, nu căutaţi cu adevărat.
Nu doriţi să ştiţi de fapt.
Vă doriţi să fiţi... păcăliţi.
Dar încă nu trebuie să aplaudaţi,
fiindcă o simplă dispariţie nu-i suficientă.
Trebuie adus înapoi.
De aceea orice truc de magie are şi un al treilea act.
Partea cea mai grea.
Partea ce o numim...
... "prestigiul".
Prestigiul? Şi Robert Angier, Marele Danton, angajatorul tău,
a trecut la actul final al trucului în seara aceea?
- Nu, domnule, ceva a mers prost. - Ce-a mers prost?
Am văzut cum cineva se strecoară sub scenă.
L-am urmărit.
Era Borden, şi-l privea pe domnul Angier înecându-se.
Vă rog să descrieţi juriului cu ce vă ocupaţi, domnule Cutter.
Sunt un inginer, proiectez iluzii
şi construiesc aparatura necesară înfăptuirii lor.
Aşadar, domnule Cutter, acest bazin cu apă de sub scenă
făcea parte din iluzia domnului Angier?
Nu. Bazinul fusese adus pentru primul truc
şi a fost scos de pe scenă.
Probabil Borden l-a plasat sub trapă la finalul trucului.
Cât de mare era bazinul?
Era un bazin normal pentru trucuri de dezlegat sub apă,
de 1.500 sau 2.000 de litri.
Cum credeţi că a putut muta bazinul sub trapă
fără ca nimeni să nu observe ceva?
El e magician, întrebaţi-l pe el.
Întreb din nou,
acest om poate explica iluzia domnului Angier.
Omul Teleportat e una din cele mai râvnite iluzii
din această branşă.
Am dreptul să o pot vinde.
Dacă dezvălui metoda aici, trucul devine fără valoare.
De unde ştim noi că bazinul nu era pur şi simplu
o parte a trucului care a funcţionat prost?
Domnule Cutter, vă înţeleg impasul,
însă viaţa lui Alfred Borden atârnă în balanţă.
Dacă aţi fi gata să îmi dezvăluiţi detaliile în particular,
aş putea să iau în considerare relevanţa lor pentru caz.
E un compromis acceptabil?
O să vă rog să vă goliţi buzunarele.
Nu-i ideea mea, directorul l-a văzut anul trecut la Manchester,
unde s-a volatilizat în văzduh.
E convins că va încerca să evadeze.
I-am spus că Borden va dispărea
doar dacă îl las împreună cu ceilalţi deţinuţi.
Verificaţi încuietorile...
...de două ori.
Numele meu e Owens.
Sunt avocat.
Îl reprezint pe lordul Caldlow, magician amator, şi...
Cât?
- Ar fi interesat... - Cât îmi oferă pentru trucuri?
5.000 de lire.
Discută cu Fallon, inginerul meu. Banii sunt pentru el.
Am discutat. S-a oferit să mi le vândă.
Toate, cu excepţia celui mai valoros, Omul Teleportat.
Nu mi-aş ierta-o niciodată dacă mi-aş vinde cel mai valoros truc.
Nici pentru fiica dumitale?
Dacă veţi fi condamnat, cineva trebuie să aibă grijă de fiica dumitale.
Fallon va avea grijă de ea.
Perfect, Fallon.
Un om cu un trecut la fel de obscur ca al dumitale.
Tribunalul a specificat că va fi scoasă de sub tutela sa, va fi orfană.
Ştiu că nu eşti un străin pentru azilul săracilor.
E mai bine ca aici?
Vă ofer o cale demnă de a rezolva lucrurile.
Îi ofer fiicei dumitale un viitor.
Sub tutela lordului Caldlow, nu va duce lipsă de nimic...
...niciodată.
Mai gândeşte-te.
Lordul Caldlow ar dori să păstraţi asta,
ca semn de bună credinţă. Ar fi de interes pentru dumneata.
Jurnalul lui Robert Angier, inclusiv perioada din Colorado
când v-a învăţat trucul.
- Nu l-a învăţat niciodată. - Serios?
La întoarcere, a montat o versiune a Omului Teleportat
despre care ziarele au scris că e mai bună ca originalul.
Dacă vreţi secretele lui Angier,
dezgropaţi-l şi întrebaţi-l personal.
Eu vreau secretele dumitale, domnule Borden.
Gândeşte-te la fata dumitale.
Un cifru,
o enigmă...
...o căutare,
o căutare a răspunsurilor.
Deşi Colorado reprezintă finalul călătoriei mele,
va dura şi mai mult să dezleg
restul secretelor lui Borden.
Cifrul din agenda sa
e dezlegat de un singur cuvânt,
dar tot îmi vor trebui luni pentru a-i descifra scrisul.
Şi să-i cunosc mintea.
Însă patima mea este pe măsura acestei sarcini.
Domnule Angier, bun venit în Colorado Springs.
- Întreg oraşul e electrificat. - Da, domnule.
Ce să zic...
...o primire adevărată.
Sunteţi primul nostru oaspete al sezonului, domnule Angier.
Telegrama dumneavoastră nu spunea câtă vreme veţi rămâne la noi.
Cât va fi nevoie.
Mâine voi avea nevoie de un ghid care să mă ducă pe munte.
Vârful e închis, domnule.
Pentru experimente ştiinţifice.
Da, ştiu.
De aceea mă aflu aici.
Mă tem că mai departe va trebui să mergeţi pe jos.
Sunt uimit câţi ziarişti ca tine
nu ştiu să citească avertismentul meu.
Nu-i primirea ce o aşteptam.
Te cunosc.
Eşti Marele Danton.
Ţi-am văzut spectacolul la Londra.
De şapte ori ai ghicit obiectele
pe care publicul le avea în buzunare.
Eu sunt Alley. Îmi pare rău pentru gard, oamenii îşi tot bagă nasul în munca noastră.
- Am venit să-l văd pe Tesla. - De ce?
A realizat o maşinărie pentru un coleg de-al meu acum ceva vreme.
- Îmi poţi stabili o întâlnire cu el? - Mă tem că e imposibil.
Am adus o grămadă de bani.
Îmi pare rău, domnule Angier.
Nu vă pot ajuta.
Voi sta la hotel, pe termen nedeterminat.
Ia spune, ce ţin în mână?
Ceasul.
În jurnalul lui Borden, 3 aprilie 1897,
e descris un spectacol de la Teatrul Orpheum.
Era la doar câteva zile după ce ne-am cunoscut.
Eram doi tinerei aflaţi la începutul carierei,
doi tineri devotaţi iluziilor,
doi tineri care n-aveau intenţia să facă rău nimănui.
Care dintre bravii bărbaţi de faţă
doresc s-o lege pe această minunată fată?
Eu!
Îi legaţi încheieturile,
îi prindeţi picioare...
...în jurul gleznelor.
Domnii sunt cumva marinari?
- Nu. - Nu.
Sunt convins că puteţi realiza un nod solid.
E delăsător, previzibil, e plictisitor.
Milton a simţit gustul succesului,
iar acum e speriat. Nu mai vrea să-şi asume riscuri.
Încearcă bunăvoinţa publicului cu trucuri obosite de mâna a doua...
Sunt de succes, te rog.
Să ofere ceva nou. Nu vrea să încerce nici măcar prinderea glonţului.
Prinderea glonţului e sinucidere.
Trebuie doar ca un voluntar mai deştept să bage un nasture pe ţeavă.
- Foloseşte un voluntar aranjat. - Nu poţi face asta la toate trucurile.
Nu mai rămân locuri pentru plătitori.
Bine, fără prinderi de gloanţe, însă un magician adevărat
încearcă şi ceva nou,
despre care celorlalţi magicieni nici nu le dă prin cap.
Iar apoi poţi să le vinzi contra unor sume considerabile.
Presupun că dumneata ai un asemenea truc, domnule Borden?
- Cu siguranţă. - Ai dori să mi-l vinzi?
Nu... Nimeni altcineva nu-mi poate face trucurile.
- Orice truc poate fi copiat. - Greşit.
Dacă domnul Borden şi-a inventat capodopera,
atunci e pregătit să o facă.
Milton e un artist, dar Borden are dreptate,
nu se va murdări pe mâini.
Dacă vrei să afli ce înseamnă adevărata magie,
du-te la Tenley. E acolo un chinez care ştie meserie.
- Chung Ling Soo. - Nu îmi permit asta.
Îl cunosc pe tipul de la intrare.
Mergeţi amândoi şi vedeţi spectacolul, şi acela dintre voi care îşi dă seama
cum funcţionează schema cu acvariul va primi premiul cel mare.
- Adică? - Zece minute pe scenă...
cu bătrânul meu amic, domnul Ackerman.
- Serios? - Cine-i Ackerman?
Cel mai tare agent de teatru din Londra.
- Am văzut că iar ai slăbit nodul. - Mi-am răsucit încheieturile.
În unele seri nu prea reuşeşti, nu?
Dacă nodul scapă, şi Julia e pe scripete,
îşi va rupe piciorul.
E un nod greşit.
Cum am mai spus, dublul Langford va ţine mai strâns.
Dublul Langford nu e un nod pentru apă. E prea periculos.
Dacă frânghia se udă, nu mai poate scăpa.
- Pot scăpa de un Langford sub apă. - Putem exersa.
- Borden, a spus nu. - Te pricepi la noduri mai bine ca mine?
Ascultaţi, gata cu greşelile.
Asta vrei, să preiei tu?
- Mai bine pleci. - Nici nu gândeam altfel.
Cutter, de unde e tipul?
Tu de unde eşti? Schimba decoruri pentru Virgil la sală.
- Nu ţi-e teamă că-ţi fură trucurile? - Nu se ocupă cu aşa ceva.
- De unde ştii? - Fiindcă l-am angajat
să aflu cum îşi aranjează Virgil trucurile.
- N-am încredere în el. - E magician înnăscut.
Sigur că nu te poţi încrede în el.
Eu cred că e de treabă.
- Tu aşa crezi despre toţi. - Chiar şi tu.
Şi vedeţi cum vă purtaţi. Dacă îi mai săruţi mult piciorul,
la fel vor face şi flăcăii de pe rândurile trei şi patru!
Te înşeli, n-are cum...
- Uită-te la el. - Ăsta e trucul.
Asta e adevărata reprezentaţie. Chiar aici.
De-asta nimeni nu-i află metoda.
E total devotat artei sale.
Mult sacrificiu de sine.
Ştii...
E singura cale de scăpare...
din asta, înţelegi?
Abia îl pot ridica, şi nici măcar nu-i plin cu apă.
Sau peşti, priveşte.
Ia stai o clipă...
Probabil e mai tare ca un taur.
De ani de zile se preface infirm.
De fiecare dată când iese în public. E de neînchipuit.
Borden l-a văzut o dată, dar eu nu mi-am putut da seama.
Să-ţi trăieşti întreaga viaţă pretinzând că eşti altcineva...
Şi tu te prefaci că eşti altcineva.
Schimbarea numelui nu se compară cu asta.
Era vorba de cine eşti, şi de unde eşti.
Am promis familiei că n-o voi face de râs cu activitatea mea din teatru.
M-am gândit la un nume pentru tine.
Marele Danton.
Îţi place? Dar e sofisticat...
E franţuzesc.
Borden scrie ca şi cum doar el ar înţelege adevărata natură a magiei.
Dar ce ştie el despre sacrificiul de sine?
Prostule...
- L-a omorât! - E în regulă.
- L-a omorât. - Nu l-a omorât.
Uite, acum îl va aduce înapoi.
- Nu, l-a omorât. - Nu e aşa.
Uite, vezi? E în regulă.
- Priveşte-l. - Dar unde-i frăţiorul lui?
E deştept puştiul tău.
E nepoţelul meu.
Tu eşti norocosul azi.
Priveşti cu atenţie?
Priveşte mai atent.
Să nu-l arăţi nimănui niciodată.
Te vor implora toţi să le spui secretul,
însă după ce l-ai dezvăluit, nu vei mai reprezenta nimic în ochii lor.
Înţelegi? Nimic.
Secretul nu impresionează pe nimeni.
Trucul folosit înseamnă totul.
Mulţumesc pentru prânz, domnule Borden.
Cu plăcere.
Mă numesc Alfred.
Alfred.
Mi-ar prinde bine un ceai...
Obiceiurile nu permit...
Crezi că asta mă poate împiedica să intru?
Aşa cred.
Ne mai vedem?
Cu lapte şi zahăr?
Ce-i acolo?
Maşinăria lui Angier.
Dumneata ai construit asta, domnule Cutter?
Nu, domnule. Asta n-a fost construită de un magician.
A fost construită de un vrăjitor.
Un om care poate face ceea ce magicienii doar pretind că fac.
Spuneţi-mi, domnule judecător, ce se va întâmpla cu asta după proces?
Va fi vândută lordului Caldlow,
un colecţionar avid, foarte interesat de caz.
Nu-l lăsaţi să ia asta.
- De ce nu? - E prea periculoasă.
Sunt sigur că sub acele clopote şi sirene
are un simplu truc dezamăgitor.
Cel mai dezamăgitor dintre toate.
Nu există niciun truc.
E real.
Acesta e bazinul în care s-a înecat Angier?
Da.
Acesta este...
...ajunge mâna protagonistului
pentru a acţiona zăvorul aparent.
Un dispozitiv de magie standard pentru evadări?
Da, cu o diferenţă foarte importantă.
Acesta nu e un zăvor aparent.
A fost schimbat cu unul adevărat.
Ce mod de a ucide pe cineva.
Sunt magicieni, domnule judecător.
Oameni ai scenei, care trăiesc pentru a înfăţişa adevăruri brutale,
pentru a uimi, a şoca...
Chiar şi fără public?
A existat un public.
Vedeţi, acest bazin cu apă
era de mare importanţă pentru aceşti doi oameni.
Avea o adâncă semnificaţie.
Care dintre bravii bărbaţi de faţă doreşte s-o lege pe această fată?
Îi legaţi încheieturile,
şi îi strângeţi picioarele la glezne.
- Domnii sunt cumva marinari? - Nu.
Sunt convins că amândoi puteţi face un nod zdravăn.
Robert!
Nu, nu.
Julia. Julia!
Am cunoscut odată un bătrân marinar.
Mi-au spus că a căzut peste bord,
înfăşurat în vele.
L-au scos afară,
dar abia după cinci minute a tuşit.
A spus că era ca şi cum...
...s-ar fi dus acasă.
Ce doreşti, Borden?
Îmi pare rău pentru pierderea ta, Angier.
Ce nod ai legat?
Asta mă întreb şi eu.
- Şi? - Şi...
Îmi pare rău, nu ştiu.
Nu ştii?
Îmi pare rău.
Nu ştii?
Nu ştii?!
- Alfred? - Veşti bune, avem primul contract.
Nu cred că am avut plăcerea.
- Domnul Fallon e inginerul meu. - De unde aţi luat...?
- A trebuit să împrumut şi... nu întrebaţi. - Domnul Fallon e foarte întreprinzător...
Aşadar...
- Nu ne permitem să-l plătim. - Banii vin odată cu publicul.
Şi până atunci? Ce câştig eu abia ne ajung.
Nu-ţi face griji, lui o să-i dau jumătate din mâncarea mea.
Va trebui să faci asta cu altcineva.
Eşti...
Sunt însărcinată.
Dumnezeule.
Trebuia să-i fi spus lui Fallon. E grozav, avem un copil.
Vino aici.
Alfred, ce-i asta?
E un truc pe care să-l fac la sfârşitul actului cu Ackerman.
E capodopera, marele truc?
Nu, lumea încă nu-i pregătită pentru el.
E doar un spectaculos truc de prindere a glonţului.
- Prinderea glonţului. - Da, însă e sigur.
Îţi promit... Priveşte.
- Împuşcă-mă. - Să te împuşc?
Hai, împuşcă-mă.
- Chiar aici. - Nu pot.
Nu, nu aici. Împuşcă-mă aici...
Cum a fost?
Foarte bine. Spune-mi cum faci.
Nu pot face asta.
- Atunci nu poţi să-l faci. - Nu pot să-l fac?
Îmi pare rău, dar nu pot creşte singură un copil..
Să nu spui nimănui că ţi-am zis.
- Bine. - Praful de puşcă.
Câlţii.
Apoi glonţul.
Îndesăm...
Ţine mâna.
Glonţul nu-i nici măcar în ţeavă atunci când se aprinde pulberea.
Odată ce mi-ai spus-o, e foarte evidentă.
Adică, să ştii...
tot e periculos.
- Oamenii pot muri făcând asta. - Cum?
Poţi avea parte de un deştept care bagă un nasture sau un penny,
sau, Doamne fereşte, să bage un glonţ.
Stai liniştită,
nu voi permite să se întâmple nimic.
Totul va fi în regulă, fiindcă...
...te iubesc foarte mult.
- Mai spune o dată. - Te iubesc.
- Azi nu. - Cum?
În anumite zile nu e adevărat, iar azi nu eşti sincer.
Poate că azi iubeşti magia mai mult ca pe mine.
Îmi place că pot sesiza diferenţa.
Face ca zilele în care spui adevărul
să însemne ceva.
Bine.
Inele metalice, doamnelor şi domnilor.
Dacă sunt pe-aici doamne şi domni.
- Metal solid. - Am mai văzut asta.
Cine a aruncat asta?
De asta aţi venit, nu-i aşa?
Deci...
...cine se oferă voluntar?
- Eu! - Eu!
Eu.
Vă simţiţi în stare de asta, domnule?
Da.
Ce nod ai legat, Borden?
Nu ştiu.
A venit să ceară un răspuns, şi i-am spus adevărul.
M-am luptat cu mine însumi în noaptea aceea,
jumătate din mine jurând că a fost nod lunecător,
şi jumătatea cealaltă că am legat un dublu Langford.
Nu voi şti niciodată sigur.
Cum să nu ştie!
Cum să nu ştie?
Trebuie să ştie ce-a făcut.
Trebuie.
Sarah, mă doare rău.
Nu înţeleg cum poate să sângereze iar.
E la fel ca în ziua când s-a întâmplat.
- Trebuie să rechemăm doctorul. - Nu ne putem permite.
- Ai trezit-o. - Grozav.
Îmi pare rău, trebuie să se vindece ca să pot lucra iarăşi.
Dă-ţi seama, ce trucuri poţi face cu o asemenea rană?
Pot să trag vagoane, pot face trucuri de culise.
Pot face asta, şi pot face trucul de care ţi-am spus.
Cel pentru care mă vor ţine minte.
Haide.
Nu credeam că voi găsi vreodată un răspuns în fundul unei halbe.
Asta nu te-a oprit să-l cauţi.
Am auzit de un contract. Un teatru drăguţ...
- Un magician tânăr. - Cine?
- Tu. - Eu? Contract? De ce?
Vreau să continui să lucrez.
Cine îl va mai angaja pe inginerul care a ucis-o pe Julia McCullough
în faţa mulţimii de la Orpheum?
Cineva care ştie că n-a fost vina ta.
Cineva care-l cunoaşte pe Alfred Borden şi repertoriul său de noduri exotice.
Am auzit că a avut ghinion în prinderea unui glonţ la sud de Tamisa.
Acela e un truc periculos.
Va trebui să mătuim geamurile ferestrelor.
Va deruta publicul, dar va fi de ajuns.
- Să căutăm o asistentă. - Am făcut nişte aranjamente.
Te-ai hotărât asupra unui nume?
Da...
Marele Danton.
Nu-i cam demodat?
Nu, e sofisticat.
Colivia nu poate fi punctul culminant. O cunoaşte toată lumea.
- Nu aşa. - Nu vreau să ucid turturele.
Atunci nu te urca pe scenă.
Eşti magician, nu vrăjitor.
Trebuie să-ţi murdăreşti mâinile dacă vrei să realizezi imposibilul.
Aici, domnişoară Wenscombe.
N-are rost să discuţi cu domnul Angier dacă nu corespunzi. În dreapta.
- Şi ce-i aşa de greu în asta? - Nimic.
Vei coborî... aici jos.
- Iar asta va fi ascunsă, nu? - Desigur.
- Strânge-o bine aici. - Da.
Gata.
Asta se leagă aici?
- Se leagă în spate. - Bine.
Respiră cât mai puţin.
Acum, vezi?
- Asta e. - Bine.
Nu-i experimentată,
dar ştie cum să se prezinte.
O asistentă drăguţă e cea mai bună formă de distragere a atenţiei.
Mulţumesc. Doamnelor şi domnilor, pentru trucul meu final de magie,
am nevoie să mă asiste doi voluntari.
Domnule Merrit, îmi faceţi onoarea?
Da.
- Dedesubt? - Da, dedesubt.
Vine în jurul piciorului.
- Ai grijă. - E în regulă.
- Voluntarii îşi pun o mână aici... - Da?
Şi o altă mână aici.
Puneţi-vă mâinile pe laturile coliviei, vă rog.
Mulţumesc, Olivia.
Ai face bine să nu răneşti acest animal, domnule Angier.
- Desigur. - Gata?
- Unu... - Doi...
Trei.
E minunat, Cutter.
Foarte drăguţ.
Iar partea cea mai bună este...
Parcă spuneai că trebuie să-mi murdăresc mâinile.
Într-o bună zi, poate o s-o faci.
Trebuia să ştiu dacă poţi.
Foarte drăguţ, într-adevăr.
N-am avut ocazia să vă felicit pentru frumosul dumneavoastră teatru.
Ar fi şi mai frumos dacă ar fi plin.
Fiţi fără grijă.
Toţi spuneţi aşa, de ce să-mi fac griji?
Dacă nu-i aduc trucurile dumitale îi aduc ale altora.
Poate cineva care să prindă un glonţ sau să scape din bazine cu apă?
Trucuri ieftine, domnule Merrit.
Oameni care speră la un accident, dar nu vor avea parte de el.
Ce-ar însemna asta pentru afacerea dumitale?
Ai o săptămână, John.
Mulţumesc, domnule Merrit.
Mulţumesc.
Domnul din al treilea rând...
Ridicaţi-vă şi arătaţi-ne batista.
Asta nu-i a mea.
Ar fi bine s-o returnaţi doamnei din rândul doi.
Cred că a dumitale e la ea.
Îmi pare rău, fac multe greşeli, sunt neliniştită.
Publicul nu pare să reacţioneze.
Au mai văzut ei multe trucuri,
dar nu şi pe acesta.
Acoper-o.
Îţi ţin pumnii,
şi mă duc să pregătesc şampania.
- Pe acesta l-aţi mai văzut? - Le-am văzut pe toate!
Atunci să-l fac puţin mai greu, ce ziceţi?
Doi voluntari, vă rog. O doamnă şi un domn...
care să ţină această colivie cu mine.
Voi da această reprezentaţie într-o manieră
nemaivăzută nicăieri de public niciunde în lume.
Doamnă, puneţi o mână în spatele coliviei,
o mână în faţă...
Domnule, o mână pe fundul coliviei
şi cealaltă mână deasupra.
- Trebuia să-l fi zărit din vreme. - Ai avut multe pe cap.
- Presupun că n-o mai putem face. - Nu.
- Şi punctul culminant al spectacolului? - Spectacol?
- N-ai niciun spectacol. - Avem un contract de o săptămână.
Pentru a face magie, nu omorât păsări şi rupt degetele clienţilor.
Valea, şi tot ce-i aici dispare mâine dimineaţă.
- Domnule Merrit... - S-a terminat, John.
Am angajat un comediant, şi ştii bine că-i urăsc.
Mai sunt multe teatre bune.
Dacă venim cu un truc nou...
- Schimbăm numele... - Numele rămâne.
Atunci trucul cel nou va trebui să fie irezistibil.
Mai am să încerc poate câteva procedee...
şi apoi ne trebuie o altă abordare a spectacolului.
Iar dacă ai nevoie de inspiraţie,
e o expoziţie tehnică la sala Albert săptămâna asta.
Ingineri, oameni de ştiinţă...
Lucrurile astea captează imaginaţia publicului.
Pot să stau aici?
Tesla mă trimite aici jos când e furtună.
O scuză perfectă să beau ceva cu Marele Danton.
Două...
Frumos, nu-i aşa? Îmi lipseşte New York-ul.
- De ce-ai venit aici? - Aici locuieşte fulgerul.
Şi cam atât.
Munca noastră e secretă.
Ăsta e un cifru?
O transpunere rotativă care se schimbă cu fiecare zi.
E simplă, dar e laborioasă ca timp, chiar şi cu cele cinci litere ale cheii.
Care este?
Noi magicienii ne încredem doar între noi.
Te încrezi cu cineva căruia i-ai furat jurnalul?
Poate că l-am cumpărat.
Si speri să afli de-acolo un mare secret?
L-am găsit deja.
De aceea mă aflu aici.
Tesla a construit una pentru un alt magician.
De ce-ai dori acelaşi lucru?
Spune-i rivalitate profesională.
Domnul Tesla a construit maşini ciudate pentru oameni ciudaţi.
- Dar nu va vorbi de asta niciodată. - Înţeleg ce înseamnă discreţia.
Vreau doar maşinăria.
Termină-ţi băutura.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Cred că vei avea o mare apreciere pentru munca noastră.
- Am crezut că era un secret. - Eşti magician.
Cine-o să te creadă?
Nu mai e mult.
Echipamentele noastre necesită o cantitate mare de curent.
Tesla a electrificat întreg oraşul
în schimbul folosirii generatoarelor.
Ne efectuăm testele când oraşul e adormit.
Domnul Tesla nu vrea să înspăimânte pe nimeni.
Unde sunt firele?
Exact.
Unde-i generatorul?
L-ai văzut săptămâna trecută.
- Probabil e la zece mile de aici. - La 15.
Şi trebuie să trec pe la toate până să mă culc.
Te anunţ peste câteva zile, domnule Angier.
Magie... Adevărata magie.
În premieră, doar aici la London Royal Albert Hall,
unul dintre miracolele epocii.
O minune a tehnologiei. N-aţi văzut aşa ceva toată viaţa.
N-o să vă vină să vă credeţi ochilor.
Miracolul lui Nikola Tesla, doamnelor şi domnilor.
Energie liberă... Doriţi să cunoaşteţi viitorul?
Omul ce vă vorbeşte acum va schimba lumea.
Veniţi, sunt locuri destule, nu trebuie să aşteptaţi.
Doamnelor şi domnilor,
s-au ridicat obiecţii...
Ei ar trebui ridicaţi. Dumitale ţi se par sigure?
Fac parte din campania de denigrare a lui Thomas Edison
împotriva superiorului curent alternativ al domnului Tesla.
Îl rugăm pe domnul Tesla să se răzgândească...
Şi nu o va face!
Dar mi s-a spus că refuză să apară cu asemenea restricţii.
Chestia asta va sări în aer!
Doamnelor şi domnilor, vă rog!
Bună.
Bună, Jess.
Ţi-a plăcut că ai stat azi cu mami?
Sarah.
- Te iubesc. - Vezi, azi e adevărat.
- Da. - Bună.
Am văzut fericirea.
Fericirea care trebuia să fie a mea.
Însă m-am înşelat.
Jurnalul său arată că n-a avut viaţa ce-o invidiam.
Viaţa de familie de care se agăţa o clipă
o respingea în clipa următoare, râvnind libertatea.
Mintea lui... era una divizată.
Sufletul său n-are astâmpăr.
Soţia şi copilul lui, chinuiţi
chinuiţi de natura sa contradictorie.
Şi ce nume îi vei pune?
Nu ştiu.
Toată lumea are nevoie de un nume, care este al ei?
Poate Sarah.
E un nume minunat.
Spune ce vrei să faci în restul zilei.
Bine, vorbeşte tu cu ea.
Vor să o ia?
La azilul săracilor?
Vorbeşte mai departe.
Spune-i lui Owens că m-am răzgândit. Ia-l.
Haide, ia-l.
E mai bine aşa.
Ia să văd.
Voi afla toate secretele profesorului.
Asta numai dacă te învăţ să citeşti.
Sunt doar trucuri prosteşti, nu?
Nu prea te-au ajutat să scapi de aici, nu?
Sau nu ştii a descuia încuietori adevărate, profesore?
Poate doar îmi omor timpul...
Poate că într-o zi...
...voi deschide palma, îţi voi atrage atenţia,
voi întreba dacă priveşti cu atenţie...
poate spun vreo două cuvinte magice...
şi am dispărut.
Cum de-ai ajuns aşa faimos?
Magie.
Borden, treci înapoi aici!
Mulţumesc.
Gura!
Unde-i afurisita de cheie?!
8 februarie 1899.
Astăzi, în sfârşit, am izbutit.
Tesla a fost de acord să mă vadă.
Locul e foarte sigur.
Aşadar, el e Marele Danton.
Domnul Alley m-a asaltat întruna cu cerinţa dumitale.
Întinde şi cealaltă mână.
- Ce anume conduce electricitatea? - Corpurile noastre, domnule Angier.
Foarte capabile să conducă şi să producă energie.
Aţi mâncat, domnule Angier?
Am nevoie de imposibil.
Vă este familiară propoziţia "Dorinţa întrece putinţa"?
E o minciună.
Putinţa nu întrece curajul.
Societatea nu tolerează două schimbări succesive.
Când am vrut să schimb întâia oară lumea,
am fost aclamat ca un vizionar.
A doua oară...
...am fost rugat politicos să mă retrag.
Aşadar, iată-mă retras aici.
Nimic nu-i imposibil, domnule Angier. Ce vrei dumneata e doar foarte scump.
De-ar fi să-ţi construiesc maşinăria,
o vei prezenta ca pe o simplă iluzie?
Dacă oamenii ar crede în lucrurile făcute de mine pe scenă,
n-ar mai aplauda, ar ţipa.
Cum ar fi să tai o femeie în două?
V-aţi gândit cât ar costa?
Preţul nu-i o problemă.
Poate că nu este, dar v-aţi gândit la el?
Nu cred că înţeleg.
Mergeţi acasă, uitaţi de asta.
Pot recunoaşte o obsesie.
- Nu aduce nimic bun. - Ale dumitale nu au adus nimic?
La început, dar le-am urmat prea mult.
Sunt sclavul lor.
Iar într-o zi mă vor distruge.
Dacă ştiţi ce-i o obsesie, atunci ştiţi că nu mă voi opri.
Atunci, fie.
O veţi construi?
Am început deja construcţia ei, domnule Angier.
Sper că vă place aerul munţilor. O să dureze ceva.
Credeam că ai plecat.
Nu prea am unde merge.
Ai dormit aici?
Cutter zicea că e în regulă până la următorul contract. Ce faci?
Cercetări.
O parte a muncii unui magician este...
să-şi spioneze concurenţa, să vadă ce iluzii...
Vrei să-i faci ceva acelui om, nu?
Cutter speră să se potolească tot.
Zice că dacă Borden crede că amândoi sunteţi chit...
Să fim chit?
Soţia mea pentru câteva degete de-ale lui?
Acum are o familie şi dă iar reprezentaţii.
Borden îşi trăieşte viaţa exact cum a vrut,
de parcă nimic nu s-a întâmplat, şi uită-te la mine.
Sunt singur şi nici un teatru nu vrea să ştie de mine.
De noi.
Îţi va trebui o deghizare mai bună.
Am nevoie de un voluntar.
Ce s-a întâmplat?
I-ai făcut rău?
Ce s-a întâmplat, Robert?
Dumneata, domnule. E o bilă de cauciuc, da?
Mulţumesc.
E doar o bilă de cauciuc? Nu.
Nu-i una obişnuită.
E magică.
Avea un truc nou.
Era bun?
Era cel mai bun truc de magie pe care l-am văzut.
Au aplaudat când ai văzut?
A fost prea bun, prea simplu. Publicul abia apucase să vadă.
- E un magician prost. - E un magician grozav.
Ca artist e prost. Nu se îmbracă bine, nu prezintă...
Cum o face?
- Foloseşte o dublură. - Nu, e prea simplu.
E o iluzie complexă.
Spui asta fiindcă nu ştii metoda.
Iese o dublură. E singura cale.
Am văzut-o de trei ori. La final e acelaşi om.
- Ba nu este. - Acelaşi om iese din cabinet.
E acelaşi om.
Purta mănuşi ca să-şi ascundă degetele vătămate,
dar daca vezi de aproape, îţi dai seama.
El nu ştie cum să-şi prezinte marfa, dar eu ştiu.
Da, o putem folosi ca punct culminant în spectacolul nostru.
Da.
Omul mi-a furat viaţa, eu o să-i fur trucul.
Va trebui să găsim o persoană care să-ţi semene.
- Nu foloseşte o dublură. - Nu ştiu cum procedează Borden.
Ori aştepţi să se retragă şi îi cumperi secretul,
ori asculţi cum o fac eu.
Iar singurul mod pe care-l ştiu
e să-ţi găsim o dublură ca lumea.
Bine.
Priveşte-mă bine, şi să mergem să mă găseşti.
Priveşte.
Ce-i asta?
- E pentru tine. - Pentru ce este?
Vino.
Tu...
- Te-am rugat săptămâna trecută... - Eram în dispoziţie proastă.
- Dar niciodată... - Sarah...
Va trebui să mă răzgândesc?
Spectacolul ia avânt. Vom merge la un teatru mai mare...
Nu-i vine să cred... Mulţumesc, e tare frumoasă...
- Gerry? - Draga mea, cum arăţi...
Domnule Cutter, domnule Angier, vi-l prezint pe Gerald Root.
Mă bucur să vă cunosc, domnilor.
Vreţi să vă spun o glumă?
Este că e bună?
Trebuie să mă uşurez.
- Şi-a pierdut minţile. - Sigur că da, e un actor şomer.
E perfect. Mai trebuie ajutat,
dar când termin cu el, poate să-ţi fie frate.
Nu vreau să-mi fie frate, vreau să fie un alt eu.
Lasă-mi o lună.
Aşadar, deschizi uşa...
...şi...
Haide.
Nu găseai una mai moale?
Nu e pentru dormit pe ea...
Aşadar, când tu vei coborî pe aici...
- Root urcă pe acolo? - Da.
O să fie uimitor.
Aşa şi trebuie. Trucul lui Borden a fost remarcat.
Sala era înţesată azi.
Ai fost să-l vezi iarăşi.
Sunteţi gata să vă cunoaşteţi, domnule Angier?
Poate ar fi mai bine să umblu mereu beat mort,
şi nimeni nu va face deosebirea.
Aveţi puţină încredere, domnule.
Ne faceţi onoarea unei reprezentaţii, domnule Root?
Şi tu ai bea dacă ai cunoaşte lumea pe jumătate cât mine.
Credeai că eşti unic?
Am fost Cezar, l-am jucat pe Faust.
Cât de greu poate fi să-l joc pe Marele Danton?
Acum poţi reveni la propriul personaj, domnule Root.
Momentan prefer să-l joc pe el.
E mai... amuzant.
"Stăpâne,
nu am renunţat la niciun prizonier."
- Arăţi minunat. - Mulţumesc.
Root trebuie să stea ascuns.Dacă îl vede cineva, jocul s-a terminat.
Nu ştiu cum procedezi tu. Şi nu sunt sigur că vreau să ştiu.
Te-ai gândit cum să numim trucul?
Nu are sens să ne ruşinăm.
Borden îşi numeşte numărul drept Omul Teleportat.
Doamnelor şi domnilor,
multe din cele ce aţi văzut ar putea fi numite
iluzii sau fleacuri distractive.
Vai...
... nu pot considera această următoare ispravă drept iluzie.
Priviţi cu atenţie.
Nu veţi vedea nicio scamatorie,
căci nu este implicată niciuna.
Pur şi simplu o tehnică bine cunoscută anumitor persoane din Orient
şi anumitor oameni evlavioşi din Himalaya.
Fireşte, mulţi dintre voi s-ar putea să cunoască această tehnică,
dar pentru cei care nu o cunosc, nu vă alarmaţi.
Ceea ce sunteţi pe cale să vedeţi e sigur.
În cinstea realizării noastre.
Administratorul spune că nu a mai văzut niciodată o asemenea reacţie.
Cel puţin el a văzut-o.
Pe durata ovaţiilor am stat ascuns sub scenă.
Nimănui nu-i pasă de cel care dispare.
Pe ei îi interesează doar cel care iese.
Pe mine mă interesează omul din cutie.
Mulţumesc. Nu ştiu, poate că am putea face schimb înainte de truc.
Eu sunt în centrul atenţiei, iar Root e sub scenă.
Nu, anticiparea trucului e totul.
Avem nevoie de priceperea ta de prezentare pentru a mari suspansul.
Odată ce Root deschide gura, s-a terminat. El nu poate prezenta trucul ăsta.
Ba sigur că pot. Eu sunt Marele Danton.
Root, prost afurisit, ieşi din garderobă şi machiază-te.
Oricine ar putea intra aici din clipă în clipă.
Felicitări, tuturor.
Viaţa nu e plină de asemenea momente. Am muncit din greu.
Trebuie să sărbătorim cum se cuvine.
Ce s-a întâmplat? E soţia ta?
Nu, e trucul. Nu e destul de bun.
Trucul lui Borden nici nu se compară cu al nostru. El nu are pic de stil.
El nu-şi petrece finalul ascunzându-se sub scenă.
- Trebuie să aflu cum o face. - De ce?
Ca să o pot face mai bine.
Vreau să te duci să lucrezi pentru el.
Să lucrez pentru el? Glumeşti?
Vei fi spioana mea.
De-abia am început. Vrei să plec?
Aşa înaintăm. Gândeşte-te.
Oamenii sunt încântaţi de versiunea lui Cutter.
Imaginează-ţi ce am face
cu iluzia reală. Am avea cel mai mare număr de magie văzut vreodată.
- El ştie că lucrez pentru tine. - Tocmai motivul pentru care te va angaja.
- Va dori secretul meu. - De ce să aibă încredere în mine?
Pentru că îi vei spune adevărul.
Aşa te vreau.
Trebuie să fii curios să vezi în ce ai investit atâţia bani.
Asta în cazul în care vrei să-i vezi inaugurarea.
Pălăria dumneavoastră.
Ar fi bine să vă daţi înapoi.
Nu înţeleg.
Poate că ar fi mai bine dacă ne-ai lăsa pe noi.
E vreo problemă, domnule Tesla?
- Nu. Întoarce-te săptămâna viitoare. - Săptămâna viitoare?
- Săptămâna viitoare va fi în regulă. - Tesla!
E doar puţin temperamental.
- Interesant atelier. - Da, ne descurcăm.
- Mă numesc Olivia... - Ştiu cine eşti.
Eşti aici ca să-mi furi restul spectacolului?
Să îi dau spectacolului tău ceea ce îi lipseşte.
- Da, ce anume? - Eu.
Tocmai asta spuneam, nu-i aşa?
- Atingerea unei femei. - L-am părăsit pe Angier.
- În regulă. - Vreau o slujbă.
Da.
Ştiu că nu ai niciun motiv să te încrezi în mine.
De ce nu m-aş încrede în tine?
Eşti doar amanta duşmanului meu. De ce nu m-aş încrede în tine?
- Domnule Borden. - Alfred.
Îţi voi spune adevărul.
Asta e o noţiune cu două sensuri
în domeniul nostru de activitate, nu-i aşa, domnişoară Wenscombe?
Sunt aici pentru că m-a trimis el aici.
Vrea să lucrez pentru dumneata şi să-ţi fur secretul.
Pentru ce are nevoie de secretul meu? Trucul său e de primă mână.
Dispare, apoi reapare în aceeaşi clipă
de cealaltă parte a scenei, tăcut, supraponderal
şi, dacă nu cumva mă înşel, foarte beat.
E uimitor. Cum o face? Şi spune-mi, Olivia,
îi place să facă plecăciuni în faţa publicului sub scenă?
Îl termină. E obsedat să-ţi descopere metodele.
Nu se mai gândeşte la nimic altceva,
nu rămâne cu nicio satisfacţie de pe urma succesului nostru.
Şi m-am săturat.
Nu am niciun viitor împreună cu el.
M-a trimis aici ca să-ţi fur secretele,
dar am venit aici ca să ţi le ofer pe ale lui.
Ăsta e adevărul... nu-i aşa?
Cred că ar fi timpul să vă îmbrăcaţi, domnule.
Root, ai întârziat mai mult şi eşti mai beat ca de obicei.
Coboară sub scări imediat.
Nu.
Nu, trebuie să discutăm puţin, domnule Cutter.
Avem o problemă. Cutter, Borden are reprezentaţii chiar peste stradă.
Da, avem o problemă mai mare.
Root. Şi-a dat seama că poate să ne facă cereri.
Ce...? Ne şantajează?
Am fost surprins, drept să-ţi spun.
De obicei le ia mult mai mult timp să-şi dea seama.
- Cât vrea? - Nu are importanţă.
- Nu trebuie să mai facem trucul. - Să nu mai facem trucul? Uite aici.
Săptămâna trecută s-a scris că ai fost primul executant pe scenă din Londra.
Nu uita, nu magician. Executant de orice fel.
- Ce vrei să zici? - Ce vreau eu să zic e că ai ajuns prea sus
ca să scapi cu jena profesională.
Nu facem numere de magie pe care nu le putem controla.
Plăteşte-l deocamdată. O să ne continuăm numărul până când deschide şi Borden,
apoi o să ne retragem treptat.
În regulă.
Cutter a fost mereu surprins
cât de repede se deprava Root.
Cărui fapt îi datorez plăcerea acestei binevenite halbe de bere?
Tu eşti Marele Danton, nu-i aşa?
Sigur că sunt, dar nu striga în gura mare, pentru că voi fi înconjurat de fani.
Îl plăteam destul ca să bea bere într-una.
Nu ne-am aşteptat să ne pună planurile în pericol.
Mulţi dintre voi s-ar putea să cunoască această tehnică,
dar pentru cei care nu o cunosc, nu vă alarmaţi.
Ceea ce sunteţi pe cale să vedeţi e considerat sigur.
- Şi tu cine eşti? - Sunt un necunoscut admirator
şi un coleg de breaslă.
Foarte bine.
- Încă una? - Dacă insişti.
- Încă una. - În seara asta nu prestez.
Am un singur spectacol, dar să fiu sincer,
oamenii mei fac cam toată treaba zilele astea.
Du-te acolo.
Du-te!
Iluzia ta, Omul Teleportat,
nu pretind că aş şti metodele tale,
dar am avut şi eu un truc asemănător în spectacolul meu
şi... am folosit o dublură.
- Înţeleg, foarte bine. - A fost, dar apoi a mers prost.
Nu m-am gândit când l-am integrat pe tipul ăsta
în numărul meu,
că avea control total asupra mea.
Control total, zici?
Fii foarte atent când dai cuiva acea putere asupra ta.
Mulţumesc...
Da, mulţumesc pentru avertisment.
Noroc.
Nu pot pretinde că următoarea ispravă e o iluzie.
Ceea ce sunteţi pe cale să vedeţi e considerat sigur.
Marele Danton.
Îmi cer scuze.
Pur şi simplu e prea multă magie...
... pentru scena mea de la The Pantages
de peste stradă.
Scuzaţi-mi întreruperea.
Şi menajaţi-l pe sărmanul flăcău. Încearcă din greu.
Nu ştiu cum l-a găsit Borden.
L-am ţinut în secret. Am avut grijă.
Păi, a făcut-o.
Crezi că ea a fost?
Nu mă aşteptai?
Te aşteptam mai devreme. În mesajul tău scria după-masă.
Durează ceva timp să mă deplasez zilele astea.
Mi-a luat totul. Soţia, cariera,
- acum pe tine. - Tu m-ai trimis.
Te-am trimis să-i furi secretul, nu să-i îmbunătăţeşti numărul.
- E slujba mea. - Sau să te îndrăgosteşti de el!
- Am făcut tot ce mi-ai cerut! - Da? Da?
- Cum o face? - Cutter avea dreptate, cu o dublură.
- Sigur că a spus asta. - Nu a spus-o.
Am văzut chestii, machiaje, ochelari, peruci.
Nu folosim niciuna din ele în spectacol.
- Le-am văzut ascunse în culise. - Te derutează.
Le lasă la întâmplare ca să crezi asta.
El nu ştie când mă uit eu.
Tot timpul, Olivia! Aşa e el!
Asta trebuie să facă!
El trăieşte în propriul său număr, nu vezi?
Doar pentru că te culci cu el nu înseamnă că are încredere în tine.
Crezi că poţi vedea totul, nu-i aşa?
Marele Danton e un prost orb.
Carnetul său.
L-ai furat?
L-am împrumutat pentru diseară.
M-am gândit că ai putea traduce o parte...
Nu pot. Nimeni nu poate. E un cifru.
Chiar şi cu cuvântul cheie, va dura luni bune să îl descifrez.
- Şi fără cuvântul cheie? - Poate că niciodată.
- Vom vedea. - Nu vom vedea.
Dacă nu îl duc înapoi până mâine îşi va da seama că eu l-am luat.
- Părăseşte-l. - Nu pot. Ştie unde locuiesc.
Ăsta e jurnalul său, Olivia. Toate secretele sale sunt chiar aici în mâinile mele.
Nu-ţi va aduce înapoi soţia.
Nu-mi pasă de soţia mea. Îi vreau doar secretele.
Uite, eu voi...
O să mă duc la atelierul lui şi o să înscenez un jaf.
- Va şti că tu l-ai luat. - Da, eu. Nu tu.
Înţelegi?
Robert.
M-am îndrăgostit de el.
Atunci ştiu cât de greu ţi-a fost să faci asta.
Carnetul?
Înseamnă că de-abia începe.
Profesore!
Bună seara.
Mă duc la plimbare în seara asta.
Lasă-l să vină. Nu-mi pasă.
Profesore! Profesore!
- Eşti în regulă? - Sunt în viaţă.
Mă scuteşte de la a-ţi face o gaură pentru aer.
- Sunt impresionat. - Cum aşa?
În sfârşit te murdăreşti pe mâini.
Este preţul unui truc bun, Angier.
Risc, sacrificiu.
Sacrificiul, mă tem, va fi doar al tău,
doar dacă nu îmi dai ceea ce vreau.
- Şi anume? - Secretul tău.
Secretul meu?
Metoda ta pentru Omul Teleportat.
Fallon nu vrea să-mi spună. De fapt nu vorbeşte deloc.
- Carnetul meu e la tine. - E inutil fără cuvântul cheie.
Scrie-ţi metoda, domnule Borden, descrie-o în totalitate.
Vreau întreaga metodă, nu cuvântul cheie.
Nu ştiu dacă secretul tău e în carnet.
Cuvântul cheie e metodă.
Unde e inginerul meu?
- E în viaţă? - Cât de repede poţi săpa?
Fallon, mă auzi? Fallon!
- Ce-ţi face braţul? - E încă la locul lui.
Ţi-ai găsit răspunsul?
Răspunsul nostru, Cutter.
Nu m-am uitat încă. Am vrut să fii şi tu de faţă.
Ştiu deja cum o face, Robert.
La fel cum a făcut-o mereu, la fel cum o facem noi.
Doar că tu vrei ceva mai mult.
Să aflăm, atunci, nu?
Ce înseamnă?
Înseamnă, Cutter, că avem o călătorie în faţă.
- În America. - Robert?
Ascultă-mă.
Obsesia e jocul unui tânăr.
Haide.
Nu te pot urma mai departe.
Nu pot, îmi pare rău.
Atunci restul depinde de mine.
Îmi pare rău.
Bună seara. Bună, scumpo.
Şampanie, din cea mai bună.
Nu ştiam că vom avea invitaţi la cină.
Categoric, sărbătorim.
Domnişoară Wenscombe, domnule Fallon.
- Ce sărbătorim? - Am inventat un nou truc.
- Nu-i aşa? - Ce truc, Freddie?
Da, Freddie, ce truc?
Mă voi îngropa de viu în fiecare seară,
apoi va veni cineva să mă scoată afară. Minunat.
- Cred că i-a cam ajuns... - Nu, toarnă şampania.
Toarnă... Sarah, nu-mi vorbi aşa. Nu sunt un afurisit de copil.
- Poate că ar fi mai bine să... - Domnule Fallon, însoţeşte-o până acasă.
- Soţul meu mă plictiseşte. - Te rog.
- Nu văd de ce să suferi. - Nu strica seara.
Noapte bună, doamnă Borden. Noapte bună, Freddie.
- Freddie? - Aşa mă numesc.
- Nu acasă. - Nu sunt mereu acasă, nu-i aşa?
Nu puteai măcar să-ţi dai jos barba?
Sarah, de-abia am venit de la teatru.
Da? Sunt în public. Tuturor celorlalţi le place.
De ce eşti aşa?
Am trecut printr-un chin groaznic azi.
Am crezut că ceva foarte preţios mie...
... s-a pierdut.
Aşa că am vrut doar să sărbătoresc puţin.
În regulă, ce? Ce ai pierdut?
Înţeleg, alte secrete.
Sarah, secretele sunt viaţa mea.
- Viaţa noastră. - Nu, Alfred, încetează, nu eşti tu.
Nu te mai preface.
Credeam că am un loc al meu.
Oaspeţi neaşteptaţi, nu foarte politicoşi.
Au pus o mulţime de întrebări.
La început am crezut că sunt de la guvern.
- Nu? - Mai rău, lucrează pentru Thomas Edison.
Astăzi, o turnură interesantă.
Asistenta lui a venit la noi cu o propunere.
Evident, Angier a trimis-o şi i-a spus să recunoască totul.
Îi place să facă plecăciunile sub scenă?
M-a trimis aici să îţi fur secretele,
dar am venit aici ca să ţi le ofer pe ale lui.
Acesta e adevărul...
... nu-i aşa?
Nu, asta mi-a spus să îţi zic. Adevărul...
... e că l-am iubit şi l-am sprijinit iar el m-a trimis la tine,
aşa cum ar trimite un ajutor să-i aducă cămăşile.
Îl urăsc pentru asta.
Pot să-mi dau seama de metodele lui Angier din spatele teatrului.
Deci, ce-ai putea să-mi oferi?
Poţi să îi ştii secretele,
dar nu poţi înţelege de ce nimeni nu vede că ale tale sunt mai bune.
Ascunde asta. A trebuit să mă uit foarte de aproape
să o văd în timpul Omului Teleportat,
dar asta te face unic.
Demonstrează că nu foloseşti o dublură.
Nu trebuie s-o ascunzi. Trebuie să o afişezi cu mândrie.
Sunt sigură că trebuie foarte multă pricepere
să faci iluzii cu o singură mână bună.
Da, aşa e.
Atunci lasă-i pe oameni să afle.
Poţi fi mult mai mult decât e el şi pot să-ţi arăt cum.
Cred că spune adevărul.
Cred că nu putem avea încredere în ea.
Dar o iubesc. Am nevoie de ea.
Ca să mă deschid unei asemenea relaţii,
pericolelor unei asemenea aventuri,
am nevoie de asigurări ale fidelităţii, ale dragostei.
Dar cum să fiu sigur?
Ştiu o cale. E singura cale prin care pot afla ce gândeşte.
Cum a putut să te trimită de lângă el?
Trebuie să mă ajute să scăpăm de Angier.
Astăzi, amanta mea îşi dovedeşte sinceritatea
Nu faţă de mine, înţelegeţi.
Am fost convins de când m-a condus la Root.
Astăzi, Olivia îşi dovedeşte dragostea faţă de mine
ţie, Angier.
Da, Angier, ţi-a dat acest carnet la cererea mea.
Şi da, "Tesla" e pur şi simplu cheia jurnalului meu,
nu cheia trucului meu. Chiar crezi că m-aş desparţi
de secretul meu atât de uşor după atâtea?
Cu bine, Angier.
Sper să găseşti consolare la ambiţia ta progresistă
în casa ta din America.
Tesla!
Tesla! Alley!
Alley!
Tesla nu a construit niciodată o maşinărie aşa cum i-am cerut-o.
- N-am spus niciodată că a făcut-o. - M-ai lăsat să cred că aşa e.
Mi-aţi furat banii pentru că vi s-au oprit finanţările.
Aţi tras cu scântei în pălăria mea,
râzând de mine tot timpul, în timp ce mi-aţi folosit banii pentru a vă preveni ruinarea.
- I-am văzut pe oamenii lui Edison. - Unde?
La hotel, mă gândesc să îi aduc aici.
Ar fi neînţelept din partea ta, domnule Angier.
E adevărat că eşti ultimul nostru finanţator,
dar nu ţi-am furat banii.
Asta e pisica mea.
Când ţi-am spus că pot construi o maşinărie, am spus un adevăr.
De ce nu funcţionează?
Pentru că ştiinţa exactă, domnule Angier,
nu e o ştiinţă exactă.
Maşinăria asta pur şi simplu nu funcţionează aşa cum ne-am aşteptat
- Necesită mai multe examinări. - Atunci unde s-a dus pălăria mea?
Nicăieri.
Am încercat de zeci de ori.
Pălăria nu s-a dus nicăieri.
Trebuie să încercăm cu un material diferit.
Ar putea provoca un rezultat diferit.
Grozav.
Eşti responsabil pentru orice ar putea păţi animalul ăsta, doctore.
Sper că ceea ce ai făcut într-adevăr cu banii mei
a meritat mai mult, domnule Tesla.
Alley!
Deci maşinăria funcţiona de fapt?
N-am verificat niciodată calibrarea, pentru că pălăria nu s-a mişcat niciodată.
Chestiile astea nu funcţionează niciodată aşa cum te aştepţi.
Asta e una din frumuseţile primare ale ştiinţei.
Voi avea nevoie de câteva săptămâni să înlătur problemele cu maşinăria.
Vom da de veste când e gata.
Nu-ţi uita pălăria.
- Care e a mea? - Toate sunt pălăriile dumitale.
Arăţi aşa frumos în rochia asta nouă a ta.
- Mergem la grădina zoologică? - Nu, tati are nişte treburi de făcut.
- Dar ai promis. - Am promis, nu-i aşa?
Atunci vom merge la grădina zoologică.
Tati o să se ducă să-şi termine treburile şi o să mă întorc înainte să-ţi dai seama.
Aşa că du-te şi te pregăteşte. O să mergem să vedem cimpanzeii.
Sarah... ce faci?
Fiecare din noi are viciile sale.
Sarah, orice ai crede...
... singura ta competiţie pentru dragostea mea e fetiţa noastră.
Te iubesc. Te voi iubi mereu
şi numai pe tine.
- Astăzi vorbeşti serios. - Categoric.
Ceea ce îngreunează lucrurile şi mai tare atunci când nu o faci.
Alte cumpărături. Chiar îi place mirosul banilor.
Domnişoara vrea să se ducă la grădina zoologică,
aşa că m-am gândit că o poţi duce tu, bine?
Adică, pot s-o fac mâine, dacă nu.
Şi... Sarah,
ştie.
Cel puţin ştie că ceva nu e în regulă,
dacă ai putea să faci orice să mă ajuţi.
Vorbeşte cu ea, doar convinge-o că o iubesc.
Ce e, Freddie?
Ascultă, nu-mi spune aşa, te rog.
Nu e nimic. Doar că uneori mi se pare greşit.
Ţi-am mai spus, când eşti cu mine, eşti cu mine.
Lasă-ţi familia acasă, acolo unde îi este locul.
Încerc. Încerc, Olivia.
- O să mă îmbrac. - Da.
L-am văzut pe Fallon pe aici din nou.
E ceva la omul ăsta care mă nelinişteşte.
Ai încredere în mine? Atunci ai încredere şi în Fallon.
El protejează lucrurile la care ţin.
Ne pare rău că plecaţi, domnule Angier.
Ne-a părut rău să-l vedem şi pe domnul Tesla că pleacă.
E foarte bun cu Colorado Springs.
Domnule Angier,
nu am crezut că e necesar să le spun oamenilor lui Edison despre cutie.
Care cutie?
Îmi cer scuze că am plecat fără să-mi iau rămas bun.
Dar se pare că am stat fără măsură în Colorado.
Adevăratul extraordinar nu e permis în ştiinţă şi industrie.
Poate că vei fi mai norocos în domeniul tău,
unde oamenii sunt fericiţi când sunt înşelaţi.
Vei găsi ceea ce cauţi în această cutie.
Alley ţi-a scris un set amănunţit de instrucţiuni.
Mai adaug o singură sugestie pentru folosirea maşinăriei.
Distruge-o.
Arunc-o în cel mai adânc ocean.
Un asemenea lucru îţi va aduce numai suferinţă.
Avertismentul lui Tesla e la fel de nebăgat în seamă precum ştia că va fi.
Azi am testat maşinăria. Mi-am luat măsuri de siguranţă în caz că
Tesla nu a înlăturat problemele folosirii ei.
Dar dacă merge rău,
n-aş vrea să trăiesc aşa prea mult timp.
Dar aici la răscruce, trebuie să te părăsesc, Borden.
Da, pe tine, Borden,
stând acolo în celula ta,
citindu-mi jurnalul, aşteptându-ţi moartea,
pentru uciderea mea.
Jurnalul lui Angier, acel gest de bună-credinţă, e un fals.
Te asigur eu că nu e.
Provenienţa jurnalului e clară şi neîndoielnică.
Şi e scris de propria mână a lui Angier, pentru care avem numeroase exemple.
Nu contează.
Trucurile mele.
- Toate. - Inclusiv Omul Teleportat?
- Lordul Caldlow va fi foarte încântat. - Ba nu, nu va fi.
Nu sunt complete.
Sunt doar asigurările şi întoarcerile pentru fiecare.
Fără finalul acestora, sunt inutile.
Da.
Le vei primi pe restul... când o aduci pe fiica mea aici.
Vreau să îmi iau rămas-bun.
Trebuie să discutăm acum. Trebuie să discutăm acum.
Ascultă-mă, neagă cât vrei.
Olivia nu înseamnă nimic.
- Olivia? - Am nevoie de o asistentă.
- O să mă duc la ea, o să-i spun. - Ce-o să-i spui?
Ştiu ce eşti de fapt, Alfred.
- Ştiu. - Sarah, Sarah, Sarah.
- Nu pot s-o ţin în mine. - Nu poţi vorbi aşa.
- Nu. Nu. - Sarah, taci! Sarah, taci!
Nu vreau s-o mai aud. Nu poţi vorbi aşa.
Nu te mai poţi ascunde, pentru că ştiu, Alfred, ştiu.
Ştiu ce eşti de fapt, Alfred.
Nu pot trăi aşa.
Crezi că pot trăi aşa?
Crezi că îmi place să trăiesc aşa?
Avem o casă frumoasă, o fetiţă minunată, suntem căsătoriţi.
Ce e aşa în neregulă cu viaţa ta?
Alfred, nu pot trăi aşa!
Ce vrei de la mine?
Eu... vreau...
Vreau să fii... sincer cu mine.
Fără trucuri.
Fără minciuni.
Şi fără secrete.
Mă... mă iubeşti?
Nu azi.
Nu.
Cine-i acolo?
Caut un vechi prieten.
Am auzit de o rezervare, un teatru drăguţ,
- un magician întreprinzător. - Te-ai întors.
Mă bucur să te văd, John.
Bun spaţiu de repetiţii.
Ajutoare oarbe, îmi place aşa.
Ai ştiut mereu să-ţi faci publicitate.
Am nevoie de ajutorul tău, John.
E ultimul meu spectacol. Un spectacol limitat.
Ultimul tău spectacol?
Un înţelept mi-a spus odată că obsesia e jocul unui tânăr.
Aproape am terminat. A mai rămas un singur lucru.
Adevăratul Om Teleportat.
Vrei să realizezi un spectacol în jurul acestuia?
Nu te vreau în culise, am nevoie de tine să administrezi totul.
Foloseşte-te de orice relaţii mai ai
pentru a ne face rezervarea.
Ce fel de rezervare doreşti?
Una pe care Borden n-o poate ignora.
Ce onoare să vă văd din nou, domnule.
Ai spus că vrei doar să-mi arăţi un truc care mi-ar stârni interesul.
- E un truc foarte inteligent. - Încântat de cunoştinţă, domnule Ackerman.
Deasemeni, sunt sigur. Să mergem, da?
Porniţi-o, domnilor
Foarte frumos.
Atât, Cutter? Pur şi simplu dispare?
Ăsta nu e truc. Trebuie să se întoarcă.
- Trebuie să fie un... - Final?
Exact.
Scuzaţi-mă.
Rar îmi este dat să văd...
... magie adevărată.
Au trecut mulţi ani de când...
Te interesează să ne ajuţi?
Da... dar va trebui s-o aranjezi puţin.
Deghizeaz-o.
Dă-le destule motive de îndoială.
N-ai vorbit despre ea, Freddie, nici măcar o dată.
De ce ţi-aş vorbi ţie despre ea?
Pentru că a făcut parte din viaţa ta şi acum nu mai e.
Ştii, în ziua de dinainte să se sinucidă a spus că vrea să mă întâlnească.
Că are să-mi zică ceva despre tine.
Am fost aşa o laşă, nu am putut să o înfrunt.
Dar...
... ce-ar fi spus?
Vrei să ştii adevărul despre mine?
Adevărul e că...
... n-am iubit-o niciodată pe Sarah.
N-am iubit-o niciodată.
Te-ai căsătorit cu ea, ai avut un copil cu ea.
Da. O parte din mine. O parte din mine a făcut-o dar...
... cealaltă nu.
Partea care te-a găsit pe tine, partea care stă aici în faţa ta.
Te iubesc. Nu, Olivia, te iubesc.
Ăsta e adevărul.
Ăsta e adevărul care contează.
Ai putea fi într-un alt restaurant cu o altă femeie chiar acum,
vorbind despre mine astfel.
- Nu. - Ba da.
E inuman să fii aşa rece.
S-a întors.
După doi ani, are un nou truc.
Se spune că e cel mai bun pe care l-a văzut Londra vreodată.
Ar trebui să vezi ce faţă ai, profesore.
Ar trebui să te duci la el.
Voi doi vă meritaţi unul pe celălalt.
Dar mi-e teamă că sunt ocupat.
Baletul din Moscova are reprezentaţii tot anul.
Atunci scapă de ei. Vor fi 100 de reprezentaţii, nici mai mult nici mai puţin.
Cinci reprezentaţii pe săptămână, fără matinee.
Atât veţi cere pentru un bilet. O zi bună.
Doamnelor şi domnilor, primul truc al serii implică un risc considerabil.
Dacă cineva din public
care ar avea de suferit de pe urma vederii unui om care se îneacă
ar trebui să plece acum.
Când vă spun că doamna care m-a învăţat această iluzie
chiar a murit realizând-o,
veţi înţelege importanţa pericolelor implicate.
Să începem.
În călătoriile mele, am văzut viitorul.
Şi e un viitor ciudat, într-adevăr.
Lumea, doamnelor şi domnilor,
e în pragul unor noi
şi terifiante posibilităţi.
Ceea ce sunteţi pe cale să vedeţi nu e magie.
E pură ştiinţă.
Aş vrea să vă invit să veniţi pe scenă chiar acum
ca să puteţi examina maşinăria voi înşivă.
Dorinţa omului
îi întrece imaginaţia.
Bravo!
O sută de reprezentaţii, de ce?
Metoda lui îi dictează asta?
E o mişcare mediatica? Ce e?
E un magician fără talent şi i se spune
cel mai bun din Anglia. De ce?
45 de metri într-o secundă! Într-o secundă!
Şi tot ce ştim e că foloseşte o trapă.
Genial! Ce se întâmplă sub scena aia?
De ce nu poţi să-l întreci?
Ei fac asta în fiecare seară, după fiecare reprezentaţie. Da?
Am terminat.
În regulă?
Lasă-l cu trucul lui.
N-am nevoie de secretul lui.
Aşa că...
... nu te întoarce acolo lasă-l în pace.
Amândoi... doar lasă-l în pace.
Am terminat.
Ţi-am spus, John.
Nu te vreau în culise la asta.
Aş vrea să vă invit pe scenă acum
ca să puteţi examina maşinăria voi înşivă.
- Unde crezi că...? - Fac parte din spectacol, prostule.
Cine a fost ăla?
Hei! Unde e afurisita de cheie?!
Se îneacă!
Stai aşa!
Ce ai făcut?
Alfred Borden, ai fost găsit vinovat de moartea lui Robert Angier.
Vei muri prin spânzurare.
Domnul să aibă milă de sufletul tău.
Domnule Cutter?
Owens.
Mulţumesc că ai venit, domnule Owens.
A căzut în sarcina mea să scap de echipamentul domnului Angier.
Dar observ din acest manifest
că lordul Caldlow a cumpărat aceste obiecte.
Domnule Cutter, dacă vreţi să ştiţi unde să trimiteţi aceste obiecte...
Nu, doar că e un anumit obiect,
acesta, de fapt,
- pe care aş vrea să... - Pe care aţi vrea să...
... să-l cumpăr.
- Să-l cumpăraţi dumneavoastră? - Da, cred că da.
- Asta e maşinăria? - Da.
Mă tem că lordul Caldlow a fost de neclintit
când a venit vorba de cumpărarea acestui obiect.
Credeţi că aş putea vorbi cu lordul Caldlow faţă în faţă?
Nici nu se pune problema, mă tem.
Desigur,
cred că dacă, în cursul aranjamentelor de livrare,
vi s-ar intersecta drumurile, nu vă pot opri să spuneţi ce vreţi.
Mulţumesc.
- Tot aici, Borden? - Deocamdată.
Ai un vizitator. Lordul Caldlow.
Cu o fetiţă.
Jess?
Bună, dragostea mea.
Ce mai faci? Mi-a fost aşa dor de tine.
Şi lui Fallon i-a fost dor de tine. Amândurora ne-a fost.
Tati, pot să intru?
Nu acum. Nu acum, scumpo.
Nu, dar totul va fi în regulă.
Dumneata trebuie să fii lordul Caldlow?
Caldlow. Da, eu sunt. Mereu am fost.
Te flatează cu lanţurile acelea.
Ei nu ştiu că nu poţi scăpa fără bila de cauciuc?
Te-am scos afară... afară din rezervor.
Tot ce-am vrut să fac a fost să demonstrez că sunt un magician mai bun.
Dar n-ai putut să mă laşi în pace.
Nu ştiu ce ai făcut.
Dar nu-ţi mai este frică să te murdăreşti pe mâini, nu-i aşa?
Nu, nu-mi mai este. Şi eu câştig.
Nimănui nu-i pasă de omul din cutie, omul care dispare.
Tu câştigi?
Asta nu mai e o afurisită de competiţie. Asta e viaţa fetiţei mele.
Şi să nu îndrăzneşti s-o amesteci şi pe ea.
Ştiu cât e de greu ca cineva atât de special
să-ţi fie luat, nu-i aşa, Borden?
Şi nu o poţi lua cu tine, nu-i aşa?
Va fi îngrijită.
Adio, profesore. Vino, dragă.
Nu, nu, nu, nu, opreşte-te, draga mea
Poftim.
Asta cauţi. Despre asta e vorba.
Ia-o.
- Secretul tău? - Da.
Mereu ai fost magicianul mai bun. Amândoi ştim asta.
Oricare ţi-ar fi fost secretul, trebuie să recunoşti,
al meu e mai bun.
Nu face asta. Nu face asta, Angier. Jess, Jess!
Jess, te voi duce acasă în curând. Îţi promit.
- Pentru numele lui Dumnezeu. - Promit. Uite!
Promit. Te iubesc, Jess.
Te iubesc.
- Haide. - Te iubesc.
Te iubesc, Jess.
Angier! Angier!
Ce, crezi că locul ăsta mă poate ţine aici?
Angier! Mă vor spânzura!
Şi poţi termina totul acum!
Ascultă! Ascultă! Omul acela...
Ascultă, din cauza lui am fost închis pentru crimă!
Ascultă! Dacă el e în viaţă, înseamnă că eu nu sunt vinovat!
- Nu sunt vinovat! - Nu-mi pasă!
- Ţine-l. - Angier!
Fugi acum.
Domnule, vă aşteaptă un domn.
- Dumnezeule. - Bună, Cutter.
Eşti încă în viaţă.
Cum se face că încă eşti în viaţă?
Te-am văzut pe o lespede, pentru numele lui Dumnezeu.
- Copila. - Noapte bună, domnule.
Noapte bună, Jess.
Am mai văzut-o.
Am văzut-o în curte cu...
... Fallon.
- Ce ai făcut? - Trebuie să fie îngrijită.
Are nevoie de tatăl ei.
Îl laşi să moară, iar eu te-am ajutat.
Am venit aici să-l rog pe lordul Caldlow să mă lase să distrug maşinăria aceea.
N-o să te rog nimic.
Nu trebuie. Mă voi asigura să nu mai fie folosită vreodată.
Atunci, lord Caldlow...
... unde vrei să o duc?
La teatrul meu. Locul ei e cu restul materialelor.
John, am încercat să nu te implic.
Aşadar...
Suntem pe cont propriu acum.
Amândoi.
Adică, eu nu trebuie să fac la fel de multe ca tine.
Nu.
Ai avut dreptate. Trebuia să-l fi lăsat cu afurisitul lui de truc.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău pentru multe lucruri.
Îmi pare rău pentru Sarah.
Nu am vrut să o rănesc.
Du-te şi trăieşte viaţa din plin, da? Trăieşte pentru amândoi.
Adio.
Te uiţi cu atenţie?
Las-o jos în capăt.
Stai puţin să te gândeşti la realizarea ta.
Ţi-am povestit odată despre un marinar
care mi-a descris înecul.
Da, a spus că e ca şi cum te-ai duce acasă.
Am minţit. A spus că e agonie pură.
Alfred Borden, în această zi, în numele regelui
şi a Înalţii Curţi a Angliei,
îţi vei cunoaşte sfârşitul.
Nimănui nu-i pasă de cel din cutie.
Cutter?
Cutter!
Ai ceva de spus?
Abracadabra.
Un frate? Un geamăn?
Tu erai Fallon.
- Tot timpul? - Nu.
Amândoi eram Fallon.
Amândoi eram Borden.
Tu erai cel care intra în cutie?
Sau cel care a ieşea?
Am făcut cu rândul.
Trucul era locul în care făceam schimbul.
Cutter ştia. Cutter ştia.
Dar eu i-am spus că era prea simplu, prea uşor.
Nu.
Simplu, poate, dar nu uşor.
Nu e nimic uşor când doi oameni împărtăşesc o singură viaţă.
Nu înţeleg, cum se poate să sângereze din nou?
Dar... Dar cum rămâne cu Olivia şi cu soţia ta?
Fiecare din noi o iubea pe una din ele.
Eu o iubeam pe Sarah.
El o iubea pe Olivia.
Amândoi aveam o jumătate de viaţă plină,
ceea ce era îndeajuns pentru noi...
... doar.
Dar nu şi pentru ele.
Vezi tu, sacrificiul, Robert,
acesta e preţul unui truc bun.
Nu ştii nimic despre asta, nu-i aşa?
Am... Am făcut sacrificii.
- Nu. - Ba da.
Nu trebuie să faci nimic ca să furi munca altuia.
Ba da, totul.
Nu, nu, aşteaptă, eu nu sunt...
Mi-a trebuit curaj.
Mi-a trebuit curaj să mă sui în maşinăria aceea în fiecare seară,
fără să ştiu...
... dacă urma să fiu cel din cutie...
... sau cel de pe scenă.
Vrei să vezi...
... ce m-a costat?
N-ai văzut unde eşti, nu-i aşa?
Uită-te. Uită-te.
Nu-mi pasă.
Ai străbătut jumătate din glob.
Ai cheltuit o avere.
Ai făcut lucruri oribile.
Lucruri cu adevărat oribile, Robert.
Şi toate pentru nimic.
Pentru nimic?
Da.
N-ai înţeles niciodată...
... de ce facem asta.
Publicul ştie adevărul.
Lumea e simplă.
E nenorocită.
Puternică... Puternică până la capăt.
Dar dacă ai putea să-i păcăleşti,
chiar şi pentru o secundă...
... atunci i-ai putea pune pe gânduri.
Şi apoi...
Apoi îţi este dat să vezi ceva
foarte special.
Tu chiar nu ştii.
Erau...
... erau privirile de pe feţele lor.
Fiecare număr de magie constă în trei părţi, sau acte.
Prima parte e numită "asigurarea".
Magicianul vă arată ceva obişnuit.
Al doilea act se numeşte "întoarcerea".
Magicianul ia acel lucru normal
şi îl pune să facă ceva ieşit din comun.
Dar încă nu trebuie să aplaudaţi, fiindcă o simplă dispariţie
nu e suficientă. Trebuie adus înapoi.
Acum veţi căuta secretul.
Însă nu-l vei găsi, fiindcă, desigur, nu căutaţi cu adevărat.
Nu doriţi să ştiţi de fapt.
Vă doriţi să fiţi păcăliţi.