Subtitrarea: baicaf/Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea: BlackOxyRo www.subtitrari-noi.ro
Staţi!
Cineva trebuie să spună ceva frumos despre prietenul meu, Herb.
Aşa că o să încerc eu.
L-am urmărit pe Herb Lee în toată cariera mea de scriitor.
L-am urmărit la trei edituri, l-am urmărit când a înfiinţat-o pe a sa.
E jenant să ai atât de multă nevoie de editorul tău.
Atât de mult l-am urmărit!
Mă bucur să anunţ că el m-a urmat în Central Connecticut, mulţumesc.
Nu te-am urmat, făcusem trei infarcturi.
A fost un atac împotriva senilizării.
Orice te-ar fi adus în comunitatea de bătrâni Marigold,
Mă bucur că eşti aici, aproape de casa mea.
Cât timp Pippa face mielul ăla, eu aş face orice.
Îţi sunt şi ajutor la golf, dacă e nevoie.
În regulă, atâta timp cât nu trebuie să joc golf.
Staţi puţin! Încă ceva.
Vreau să mai spun ceva.
O ştiu pe Pippa Lee de 25 de ani.
Cred că n-o s-o cunosc niciodată cu adevărat.
E un mister, o enigmă.
Generoasă, atentă, frumoasă, inteligentă.
Simbolul unei soţii de artist.
- Despre ce vorbeşti? - Aşa eşti.
Cine e artistul ăsta cu care e măritată Pippa?
- Exact! - Asta voiam să spun şi eu.
Singura soţie de artist rămasă în lumea modernă,
Dar a ajuns soţie de editor.
Pentru Herb, Pippa şi noua lor vila ciudată.
Am trei poezii noi.
Minunat! Dacă vrei să le arăţi cuiva obiectiv,
Mi-ar plăcea să le citesc.
Serios? Ar însemna mult pentru mine, Herb.
Aş vrea ca Sam să nu mai spună că tata s-a mutat ca să fie lângă el.
Mamă, e satiric. Şi nimic n-o să-i afecteze mândria lui Herb.
Dar eu îmi fac griji pentru tine.
E momentul pentru desert!
Herb, care e motivul pentru care te-ai mutat aici?
Am vrut să-mi fac viaţa mai simplă.
Am lichidat tot, pentru că atunci când voi muri,
Pippa şi copiii să obţină totul, fără să ia guvernul nimic.
Credeam că-ţi place să plăteşti impozite.
Recunosc că-mi place casa asta. E aşa de uşor!
Mă bucur că asta e părerea ta.
Dar mă întreb câţi oameni au murit aici.
Problema e că te adaptezi prea uşor.
Eşti o enigmă a adaptării.
Sinceră să fiu, m-am săturat să fiu o enigmă.
Vreau să fiu cunoscută.
VIEŢILE SECRETE ALE PIPPEI LEE
Ca mulţi oameni, am avut mai multe vieţi.
Va trebui s-o luăm de la început.
- Respiră! - Taci!
- Văd capul. Împinge! - Du-te dracului!
Naşterea mea a fost marcată de mai multe evenimente neobişnuite.
În primul rând, eram acoperită de blană blondă.
- De ce e blănoasa? - Nu-ţi face griji.
Când un copil se naşte târziu, are timp să i se dezvolte părul rezidual.
E de pe vremea când eram maimuţe.
Am născut o maimuţă!
O să fie o fetiţă frumoasă.
Părul e rezidual, aşa cum i-am spus şi soţiei.
Îmi pare rău dacă te simţi jignit, părinte,
dar credem că în urmă cu multe milioane de ani,
oamenii erau acoperiţi de blană.
Ştiu asta.
E copil sau animal de casă?
Suky ştia că starea mea n-are legătura cu evoluţia.
Era vina ei. Pentru că mama avea un secret.
Păcatul ei personal.
- Ce faci? - Bine.
Ţi-e greu să trăieşti în Wrinkleberry?
E ciudat să am atât de mult timp liber.
Casa asta o să fie uşor de întreţinut.
Dar pot să lucrez în scopuri caritabile.
- Vrei să ne mutăm în oraş? - Abia am vândut apartamentul.
- Putem lua altul. - Vorbeşti serios?
Nu pot să cred că ăsta e capătul drumului.
Mie mi se pare romantic.
S-o luăm de la capăt, doar noi doi, cu lucruri puţine.
Trebuie să iei mereu partea bună a lucrurilor?
- Vrei ceva? Suc de morcovi? - Nu-i nevoie.
Ce brânza era cea de ieri, de la prânz?
Vacherin. M-am bucurat că am găsit la magazin.
Ador brânza aia.
După ce mi-am pierdut blana, mama a fost atât de uşurată,
că a devenit obsedată de aspectul meu.
A urmat un curs de desen La primărie,
doar ca să mă poată picta.
Ai ochi frumoşi.
Cred că Dumnezeu a luat tot ce aveam noi mai bun
şi a adunat în chipul tău.
Nu te mişca! Aproape am terminat.
Fir-ai...
Mă îmbraca în îngeraşi, cowboy, vedete de film.
Eram cel mai de preţ bun al ei.
- Cine mai are cheie? - Femeia care face curat.
Nu cred că dra. Fanning a intrat cu nişte prieteni
ca să mănânce tort de ciocolată, la miezul nopţii.
Oamenii de la întreţinere?
Crezi că eu am făcut asta? Crezi că o iau razna?
N-am spus asta.
- Bună! - Uite-o! Bună, scumpo!
Bună, tată!
- Arăţi excelent! - Mulţumesc.
Mor de foame. Pot să mănânc friptura de miel?
Mănânci ce vrei. Vrei să bei ceva înainte?
Da. Ben spune că o să ajungă abia mai târziu,
aşa că putem comanda fără el.
Bine. Astea sunt variantele preliminare, dar...
- Doamne! - Înţelegi tu.
Incredibil! Fantastic!
Unde erai când ai făcut asta?
Am aşteptat acolo. Ştiam că se întorc.
Emana forţa. Uită-te la asta.
- Ce puternice sunt! - Minunate!
Erai singură când le-ai făcut?
- Nu, aveam un ghid. - Aţi avut un ghid?
- Am mers cu Giles Openheim. - Cu Giles Openheim?
- Cum ai reuşit asta? - M-a adoptat, oarecum.
Ai auzit de fotograful care a fost împuşcat în Baghdad,
Săptămâna trecută?
- Aţi auzit de bombă? - Ben, mai taci!
Ce bomba?
Era cu Openheim, când au auzit un şuierat.
El voia s-o ia la stânga, dar ea a văzut o alee la dreapta
şi l-a tras acolo, când a explodat bomba.
S-au întors şi au văzut că dacă o luau spre stânga
ar fi fost făcuţi praf.
- Acum se crede nemuritoare. - E cu totul greşit.
- De ce nu poţi să taci? - Nu ştiu.
Toată lumea ştie că eşti tare, dar trebuie să ai grijă.
Foloseşte-ţi bunul simţ.
Dar o fac. Tată, nu se poate să nu mă întorc.
Dacă ai fi văzut ce-am văzut eu, ai simţi acelaşi lucru.
Ai vrea să le redai acelor oameni o urmă de demnitate.
Ai grijă!
Mă duc la Baghdad sâmbăta. Voi ce faceţi?
Am găsit o carte, o vacă bună de muls.
De când spui "vaca bună de muls"?
N-am mai spus asta pentru că n-am găsit aşa ceva.
Despre ce e?
- Despre război, iubire şi vreme. - E bună?
Într-un fel.
E prea intelectuală pentru oamenii simpli
Şi prea simplă pentru intelectuali.
E lectură de vară ideală pentru oamenii cu case pe plajă de milioane.
Aşa eram şi noi.
Da, dar noi tot n-am fi citit cartea asta.
Ce mai faci, Ben? Cum merge lucrarea?
- Bine. - Despre ce e?
Despre dreptul de a muri.
- Dreptul de a muri? - Sau de a ucide.
Energia lui Suky era statornica, zi şi noapte.
Asta în ciuda unei tiroide slăbite,
Pentru care lua pastile la şapte, la prânz şi la patru după-amiaza.
Eram singura care ştia că mai mereu se prefăcea că e într-o reclamă.
Sau într-un film. Şi ea era vedeta.
Mie mi se părea impecabilă.
Mamă, îmi mai dai lapte?
Erau zile în care Suky făcea scurt-circuit, ca un robot.
Mâncaţi, copii!
Mereu am crezut că mama mea dispărea în clipele alea.
Mă speria, mă înfuria.
Credeam că e vina mea că era tristă
Şi că eu trebuia s-o fac iar fericită.
Am crezut că ai uitat să spui noapte bună.
Toanele ei îmi conduceau viaţa.
Iubita mea...
- Bună, Dot! Vrei cafea? - Nu, am băut deja.
- El e fiul meu, Ben. - Avocatul!
Încă nu. Îmi pare bine.
- Şi Herb. Îl cunoşti. - Bună, Herb!
Doamne!
El e dl. Swagart. Trebuia să plece.
Ia loc!
Mai sunt şi alte tinere soţii aici. Le vezi alergând.
E totul în regulă?
Da, dar fiul meu, Chris...
- Din Utah? - Da.
S-ar putea să vină în est.
Ar fi frumos să se mute lângă tine.
Are o problemă cu soţia şi a părăsit-o.
Acum locuieşte în maşină. Nu ştiu ce să fac.
Mereu era ameţit, înţelegi?
E dureros. Ştiu.
Dar uneori trebuie să accepţi că sunt cum sunt.
- Simt asta cu fiica mea. - Ai dreptate.
Ştiam că trebuie să vin la tine. Era un presentiment.
- Stă în maşină? - Da. Ea spunea că e ameţit.
- Oare ce înseamnă asta? - E un cod. Înseamnă tâmp.
Alo? Bună, Marianne!
Ce?
Nu, spune-i că 45 e oferta maximă.
Dacă se duce în altă parte, n-are decât.
Nu-ţi mai face griji, o să fie bine. Faci o treabă fantastică.
O dimineaţă plăcută, Marianne!
Doamne! Femeia asta o să mă scoată din minţi.
Tensiunea ta a aiuns de la 12 cu 9
La 15 cu 10 în cursul unei discuţii.
De când ai devenit asistenta medicală?
Un pic de apreciere pentru îngerul tău, tată.
Am nevoie de un birou. Putem aranja unul?
Ce rost are să ai un birou?
40 de ani am lucrat ca să clădesc firma asta,
Iar ei strică tot. Sunt nişte ţânci!
Dacă aş avea un birou, aş fi acolo de la 10 la 13.
Pot să vorbesc cu Marianne, să citesc manuscrisele.
Apoi vin acasă şi sunt pensionar.
Când suntem împreună, am fi cu adevărat împreună.
Ai suferit trei infarcturi grave. Nu ajunge?
- Trebuie să plec. - Pa, scumpule!
- Te iubesc! - Salut!
Mă duc acasă, în Brooklyn.
Ce se întâmplă aici?
Dacă o iau razna, foarte bine. Dar vreau dovezi.
Cât o să treacă, înainte să înnebunească de tot?
- Fiul ăla ameţit vine aici. - Minunat!
Pippa, mă bucur că ai putut veni! Ce plăcere!
Mulţumesc pentru invitaţie. Asta e pentru tine şi Dot.
Aş vrea să fii cu ochii pe Dot.
Are probleme. Ştiu că vorbeşte cu tine.
- Sigur. Unde e? - Nu vrea să iasă.
Îţi vine să crezi? Un bărbat de 35 de ani se ascunde în camera lui.
I-am spus că e o idee proastă. E în capătul holului.
În dormitorul de oaspeţi. Fă-o să bea un Pepsi, ceva...
Bine.
- Nu ies! - Poţi să ieşi!
- Cine e? - Pippa Lee. O caut pe Dot.
Bună, Dot! Johnny m-a rugat să te caut.
Uită-te la mine! Nu pot să ies.
- Sunt Pippa Lee. - Chris.
De ce-ai pui asta? Am călcat cămaşa de la mine.
Scuză-mă. Trebuie să fac ceva.
Unde te duci?
Era un băieţel tare drăgălaş! Nici nu-ţi poţi închipui.
Când adopţi, nu ştii cu ce o să te alegi.
Am avut nevoie de 16 ani ca să-mi dau seama
Ce se ascundea dincolo de personalitatea lui Suky.
- Ia Dexedrine. - Cine?
- Mama. - Ce-i Dexedrine?
Amfetamine. De asta nu doarme şi se poartă ciudat.
Mama nu se poartă ciudat.
Mamă, de ce iei aşa ceva? Pastilele... De ce le iei?
Sunt medicamentele mele. Te rog, pun-le înapoi.
Chester mi-a spus că sunt amfetamine.
Chester nu ştie ce spune.
Ce se întâmplă dacă nu le iei?
Mă îngraş, ca bunica Sally.
Asta vrei? Să umblu ca o balenă bolnavă?
- Nu. - Lasă-mă să-mi fac treaba.
Mai bine ajută-mă! De ce nu mă ajuta nimeni?
Crucea e formată dintr-o scândură verticală şi una orizontală.
Cea verticală e îndreptată spre cer, spre spirit.
Cea orizontală e linia pământului. Viaţa pe pământ.
Asta e frumos la lisus. Nu era doar fiul Domnului.
Vreau să ştiu cum eşti cu adevărat.
- Cum adică? - Fără medicamente.
Lasă dramatismele. Exagerezi.
Atunci încetează. Nu-mi pasă dacă te îngraşi.
E medicamentul meu.
Bine. Să sperăm că nu mă umflu.
Părinte, mulţumim pentru mâncare,
Pentru darul de a fi împreună ca o familie.
Cu copiii aceştia frumoşi în jurul meu.
Suky a rezistat fără pastile exact o săptămână.
Cine e preşedintele? Ştie cineva?
Cred că ştim toţi că mâine se tunde iarba.
Imaginaţi-vă o asemenea cina care dură un an întreg.
Lua tot mai multe pastile.
Nu puteai şti cum va fi, de la o clipă la alta.
Scuzaţi-mă! Pippa!
Ce se întâmplă?
Vino să dansezi cu mine, mamă. Dansezi cu mine?
- Dansează! Ridică picioarele! - Ce se întâmplă?
Ridică picioarele!
O să-ţi spun un secret.
- Mamă, am reuşit. - Ce tot spui?
M-am drogat şi eu. Acum putem să ne drogăm împreună.
Noi două, mamă.
Mi-ai luat medicamentul! Cât ai luat?
Nu ştiu. Dar e în regulă. Te iubesc!
Te iubesc, mamă! Tare mult.
Nu trebuie să-i spunem tatălui tău nimic.
- Eşti de acord? - Da.
M-am săturat de tine!
Ştiam că eşti rea de când te-ai născut.
N-avea să cedeze sau să se schimbe niciodată.
Chiar dacă asta însemna să mă tragă în jos cu ea.
Herb...
Trezeşte-te!
Eu sunt. Eu am fost filmată.
Despre ce vorbim?
Tortul de ciocolată, iaurtul... Am văzut imaginile. E oribil!
Tu ai fost?
Stăteam pe jos şi mâncăm ca un animal.
Herb, cred că înnebunesc. Poate că înnebunesc.
Vino încoace!
Calmează-te!
E mai bine să fii tu somnambula, decât să fiu eu senil.
Sigur că da.
Oricum, multă lume e somnambulă.
N-o să scapi aşa dacă eşti acuzată de vreo crimă.
- Pippa Lee, nu? - Bună! Ţi-ai găsit de lucru.
- Vreau să ajung în vârf. - E o zi frumoasă.
- Încerc să nu bag de seamă. - Şi un pachet de Marlboro Lights.
- Un obicei costisitor. - Nu fumez.
- Nu lucrezi şi noaptea, nu? - Încă nu. De ce întrebi?
Mă gândeam ce slujbă oribilă e
Să aştepţi să vină cineva şi să cumpere ţigări.
- Chibrituri? - Te rog.
Îmi pare rău că te-am lăsat baltă. Nu-mi prea plac petrecerile.
Nu ar fi trebuit să deranjez.
N-am nevoie de punga. Salutări mamei tale.
Ce dulci sunt căpşunile!
- De la ferma Maplebank. - Cum merge cu cartea?
Am citit 100 de pagini. Cine ştie?
- Tu. - De unde ştii că eu ştiu?
Mereu faci aşa.
Te prefaci că n-o să meargă, dar ştii bine că da.
Am o idee. Termină tu discu_iile pentru mine,
Dacă tot ştii ce gândesc. O să economisim mult timp.
Bună idee!
Liliecii chiar se agaţă în păr?
Poţi să spui ceva care nu e un clişeu ciudat?
Cred că am lăsat farurile aprinse la maşină.
Mătuşa Trish era cel mai bun om din câţi am cunoscut.
Putem vorbi despre asta mai târziu.
Odihneşte-te!
Cine eşti?
Kat. Asta e camera mea.
- Îmi cer scuze. - Nicio problemă.
- Ai dormit bine? - Cine e Kat?
Colega mea de apartament.
Părinţii tăi o să vină în câteva ore.
Ce?!
Trebuie să discuţi cu ei mai devreme sau mai târziu.
În ceea ce mă priveşte, poţi să stai cu mine
Până termini liceul. Ştiu că ai probleme acasă.
Da?
N-o s-o spună nimeni, aşa că o fac eu. Ai făcut bine că ai plecat.
Pa!
- Ne vedem diseară, Pippa! - Pa!
- Mătuşa Trish! - Suntem două oi negre.
Nu fug. Am terminat.
Ce înseamnă că ai terminat?
- Că nu vreau să mai stau cu voi. - Deci e vina mea.
- Ce e vina ta? - Ce mi-ai făcut?
Nu ţi-am făcut nimic. Am terminat. Nu înţelegi?
Nu mai vii acasă nici de Crăciun?
N-am spus asta. Sigur că o să vin.
Dar e mai bine să nu mai stau aici.
Ce ţi-am făcut?
Ce ţi-am făcut de ai devenit atât de secretoasă şi de nefericită?
- Nimic. - Ce am făcut?
Te rog, mamă!
Nu fi tristă.
Nu, tu să nu fii tristă. E în regulă, iubita mea.
Te iubesc tare mult! E în regulă.
Nu pot.
Pippa!
- Am terminat. - Pippa!
Promit!
Nu m-am dus acasă nici de Crăciun, nici altă dată.
Eram liberă.
- Slavă Domnului! - Ciocolată?
Credeam că m-ai părăsit.
Nu-l mai suport. E un nenorocit!
Sam are un simţ al umorului răutăcios.
Poate dacă ai râde şi tu...
Am râs patru ani, iar acum plâng.
- Cred că Sandra are o aventură. - De ce spui asta?
Vrea să se despartă de Sam, dar ea se teme să fie singură.
Aşa că se leagă.
Poate vrea să crezi că are o aventură,
Ca să-mi spui şi mie, iar eu să-i spun lui Sam,
Care să se poarte mai frumos cu ea.
Chiar crezi că Sandra e atât de şireată?
- Multe femei sunt aşa. - Şirete?
Nu. E în natura umană. Cel mai puternic supravieţuieşte.
- Să-ţi împrospătez memoria? - Nu contează.
Nu-mi place cartea asta. Eu mă culc.
Dar tot cred că are o aventură.
Apropo, cred că ţi-am găsit un birou.
- E perfect! - Mă bucur mult.
A fost nevoie de două zile să aduc mobilă.
M-am gândit că ar fi grozav să ai un loc al tău
Departe de Marigold Village.
Asta pentru ce e? În caz că mă tăi cu hârtia?
Că-mi scapă un telefon peste picioare?
Şi bătrânii sângerează La fel ca tinerii.
Hai să montăm un EKG în colţ, iar tubul de oxigen îl punem acolo.
Bine, te las să munceşti.
Mulţumesc. Ce drăguţă eşti!
A sărit în faţa mea.
E al tău?
Bună! Scuze pentru întârziere.
- Ce poşeta frumoasă! - Mulţumesc.
Ce frumoasă eşti! Ce ai schimbat?
Sunt indolenta.
Aş vrea să pot fi liniştită şi bună ca tine.
Bunt?
Ce e?
S-a terminat totul între mine şi Sam.
E o mare porcărie, nu ştiu ce să fac.
N-o să mai am o viaţă normală.
Poţi să fii căsătorit cu oricine, dacă asta e problema ta.
- Cu oricine? - Căsătoria e un gest de voinţă.
Îl ador pe Herb, dar căsnicia funcţionează pentru că vrem noi.
Dacă laşi iubirea să ţină totul la un loc, poţi s-o laşi baltă.
Iubirea vine şi pleacă minut de minut.
Faci totul să sune lipsit de romantism.
Alege orice bărbat de peste 50 de ani de aici.
Oricare dintre noi ar putea fi măritată cu el.
- Şi ăla? - Are nevoie de rutină lui.
Dacă-i anticipezi nevoile înainte să le conştientizeze,
E docil ca un miel.
- Şi ăla? - Trebuie lăudat.
Dar dacă-i bagi degetul în fund când îşi dă drumul,
n-o să-ţi facă probleme. Glumeam.
Mă întreb dacă nu cumva am o cădere nervoasă discretă.
Ai luat cizmele?
Da, mi le-a pus deoparte. Le-am luat.
Bine. Bravo ţie! Le meriţi.
Dna. Lee?
Vreau nişte ţigări.
- De care? - Albe.
Marlboro Lights?
Pippa...
E în regulă.
Vrei să te duc acasă?
Poate n-ar trebui să spui nimănui despre asta.
- O să încerc. - O să încerci?
Poate o să-mi scape cândva.
Cred că mi-am dat seama ce e ciudat la tine.
Nu poţi să minţi, nu?
Bine. Mulţumesc.
Ce e?
Pippa, pentru numele lui Dumnezeu! Încă nu sunt mort.
Iartă-mă!
Apartamentul mătuşii Trish a fost un adăpost după
isteria din casa mamei. M-am înţeles bine cu ele două,
Dar eram fascinată în secret de Kat.
Poate şi pentru că părea un pic periculoasă.
Pa!
Care e materia ta preferată?
- N-am niciuna. - Dar ce-ţi place?
- Nimic în mod special. - Trebuie să fii bună la ceva.
- Eu te cred specială. - În ce fel?
În felul în care nu pot să cred că mi-ai căzut în braţe.
Aproape, că ajung să cred în destin.
Bună!
Ea e prietena mea, Shelly. Ea e Pippa.
Aveai dreptate, e perfectă.
Hai să-i dăm drumul!
Eu ce fac?
Când lucrăm în industria filmului nu puneam întrebarea asta.
Veneam şi vedeam ce se întâmplă.
Uită-te la camera de parcă ar fi cineva care nu-ţi place.
- Ăsta e secretul. Aşa. Asta-i Kitty. - Cine-i Kitty?
Fata din romanul pe care-l scrie. Pentru asta sunt pozele.
Kitty e latura sălbatică a fiecărei femei. E netemătoare.
- Nu ţi-ai dori să fii netemătoare? - Ba da.
Dacă ai fi, n-ai plânge de fiecare dată când ai închide telefonul,
după ce vorbeşti cu mămica.
- Uită trecutul. - Tu asta faci?
Eu sunt faţă de pe Pluto. Sunt înfricoşătoare.
- Putem să luăm gogoşi? - Mai târziu.
Bine. Asta e scena în care dna. Washington vine acasă
Şi te găseşte în ţarcul ei de joacă.
Cine e dna. Washington?
Dna Washington e femeia care deţine vilă în care stai.
Într-o zi vii acasă şi vrei să te joci cu jucăriile copiilor ei.
Ascultă!
Trebuie să fii foarte supărată. Gândeşte-te la ceva trist.
- Nu simt nimic. - Hai!
Haide, Shell!
O să-ţi facă rău? N-o lăsa să ia copilul!
Asta e. E copilul tău. E perfect.
Urmează bătaia la fund.
- Ce? - Ne prefacem.
E bine?
Hai!
- Am spus să ne prefacem! - Scuze.
Te simţi bine?
- O luăm de la capăt? - Da.
Încă o dată.
Cum, te simţi, Kitty?
Da. Bine.
Lesă. Hai!
Am permis acelor două săptămâni din viaţa mea să existe
pentru că simţeam că n-am de ales.
Nu e chiar aşa însă. N-am fost forţată.
Îmi plăcea atenţia.
Mătuşa Trish a venit acasă bolnavă.
Atunci s-a încheiat şederea mea cu ea.
- Ai dormit până târziu? - Iartă-mă, am adormit greu.
- Bine. Am plecat. - Ne vedem la masă!
Mai vrei ceva de la magazin, în afară de gemul de caise?
Ce?
De când ne-am mutat în casa de bătrâni, pari tot mai tânără.
Pentru că nu-mi mai aranjez părul.
Chris? Sunt Pippa Lee.
Îmi cer scuze că te deranjez, am uitat că am lăsat maşina la magazin.
O să aştept aici. Bine.
Mama ta mi-a spus că treci printr-o perioadă grea.
Se poate spune şi aşa.
Am fost concediat de la azil. Iar când am ajuns acasă,
Mi-am găsit soţia în pat cu cel mai bun prieten.
E rău.
Probabil că există un motiv serios pentru toate astea.
Care?
- Sunt un bou. - Da?
Nu ştiu de ce, dar aşa am fost mereu.
Cred că tatuajul ăla a durut rău.
Am încercat să intru la un seminar iezuit când aveam 17 ani.
Voiai să te faci preot?
Da, dar mi-au respins cererea.
- Mai ai vocaţia? - Doar tatuajul.
De ce ţi-ai pierdut credinţa?
Am încetat să mai cred
Că D, umnezeu e un mister pe care-l înţelegi cu o singură carte.
Dar atunci părinţii mei mă considerau deja un ratat.
Am fost căsătorit cu o obsedată de persoan lui Isus.
Şi eram furios pe lume ca şi atunci când eram creştin.
Aşa ajungem în prezent. Cu un deceniu în plus sau în minus...
La ce te gândeşti?
- Că pari... - Cum?
Foarte inteligent.
Păcat că n-ai făcut o treabă serioasă. Ţi-ai fi uşurat viaţa.
- Bine. Mulţumesc. - N-am vrut să te jignesc.
Du-te la viaţă pe care ţi-ai aranjat-o.
Sunt sigur că eşti fericită, dincolo de anxietatea asta.
- Ai dreptate, eşti un bou. - Ţi-am zis eu!
În anii de după plecarea de la mătuşa Trish,
Îmi am, intesc doar problemele în care am intrat.
Eram într-o cădere liberă.
Am luat toate pastilele pe care le găseam.
Nu-i de mirare că nu-mi amintesc nimic.
Într-o zi am aflat că mama murise.
Am încercat să rămân cât mai amorţită.
El era prietenul meu, Jed.
Nu, era Craig. El era prietenul meu.
Nu pot să cred că i-ai vândut un tablou lui Gigi Lee.
Cine e?
O moştenitoare, colecţionara şi petrecăreaţă.
Cunoaşte pe toată lumea. Îl ştie pe Andy.
Bună!
El e Sam Shapiro, romancierul.
Materialul aparţine copilăriei.
Ştiu, dar mă deplasez în timp. E un aspect lichid.
Foarte bine, dar lasă secvenţele să se acumuleze,
Sunt prea sacadate.
Exact asta şi caut, sentimentul de sacadat.
- Bună! Eşti cu noi? - Sunt cu Craig.
Ai cumpărat un tablou de la el.
Da, el e Max. Eu sunt Herb. Tu?
- Pippa Sarkissian. - Ce nume mai e şi asta?
- Englezesc şi armean. - Bine ai venit!
Dacă n-ai costum de baie, intră dezbrăcată.
Nu e nimeni aici. Hai!
Ms bucur să te văd.
Vreau să organizez o expoziţie la Paris, în primăvară.
Ai mai fost la Paris?
Ce e?
Pippa Sarkissian.
Vino încoace! Vorbeşte cu noi!
Pippa, ce mănâncă la micul dejun un spirit liber ca tine?
Pare să m_nânce la micul dejun? Haide...
- Mănânci? - Nu.
Asta e prima greşeală.
Ce faci dimineaţa? Te trezeşti şi te duci la studio?
N-am studio.
Trebuie să fii artistă, dacă te îmbraci aşa.
- Cu ce te ocupi? - Lucrez la un magazin de haine.
Nu ai nicio ambiţie?
N-a mai intrat nimeni pe uşa asta fără să aibă o ambiţie.
Valetul scrie o nuvelă. Mi-a spus ieri.
Mă duc să iau ceva de băut. Vrei şi tu, Pippa?
- Adu-mi un pahar din astea. - Bine. Vin imediat.
Ce casă fantastică!
Nu e casa, e mausoleu. Nu e nicio mobila comodă,
cu excepţia canapelei ăsteia.
- Parcă aş trăi în acvariu. - Atunci de ce stai aici?
Din cauza soţiei. Eu nu mi-aş permite aşa ceva, deşi nu sunt sărac.
Pippa, când o să începi să faci ceva cu viaţa ta?
Cum adică?
Nu-ţi pierzi spiritul când n-ai nicio ţintă?
Vremurile se schimbă.
Poftim?
- Ai o drăgălăşenie anume. - Nu sunt drăgălaşă.
Poţi fi experimentată şi drăgălaşă.
E o chestie naturală la tine.
N-am mai văzut aşa ceva la un om de multă vreme.
Mă duc să înot. Hai!
Nu mi-am dat seama atunci dar pusesem ochii pe Herb,'
Iar de atunci, să te ţii!
Mă face nostalgic după prima mea soţie.
Crede-mă, asta e ceva.
Eşti interesantă, Pippa, te-am urmărit.
- Da? - Eşti femeia fatală ingenua.
- Tu ce eşti? - Scriitorii sunt vampiri.
Aştept să vină fata potrivită, să mă facă om.
Îţi dai seama că dacă m-aş apleca să te sărut,
Aş fi al treilea pe seara asta? Am dreptate?
Da.
- Poftim! Mulţumesc. - Pe săptămâna viitoare!
Următorul!
Peste în seara asta.
Vine tocmai din Mâine, în fiecare joi.
Te simai vinovată pentru omul cu peştele?
Un pic.
- Îmi pare rău pentru data trecută. - Nu-i nimic.
- Ce faci? - Bine.
Am fost la cineva pentru somnambulism.
Mi-a spus că sunt nebună. E psihiatru.
Asta pentru că el crede că am nevoie de medicamente. Şi de un lăcătuş.
Mi-a sugerat să încuiem dormitorul pe dinăuntru,
Iar Herb să ascundă cheia. Trebuie să-mi fac şi un hobby.
Mă gândesc să joc bowling.
Vrei să ne plimbăm?
- După ce iei peste. - Fac paste.
Unde vrei să mergem?
Nu ştiu. Pot să-ţi arăt unde am crescut.
Bine.
Cum ajung acolo?
E drept înainte vreo 3 km, apoi întorci.
O să-ţi spun. E aproape.
Uite!
- Ce mică pare! - Familia ta mai e aici?
Nu.
Ea e fiica mea, Grace. Mă urăşte.
Oare...
- Ce? - Am greşit cu ea?
Nu voiam s-o sufoc aşa cum...
Cred că se întâmplă în unele familii.
Treci de la o generaţie la alta, greşind în sens invers.
Era simplu cu Ben.
Dar ea e fotoreporter.
Călătoreşte prin toată lumea, face poze unde sunt explozii.
Ştiu. Am făcut ceva bun.
Fiica ta pare că tine.
- De ce? - Spui că trăieşti mereu o dramă.
Am fost nesăbuită cu viaţa mea, ăsta e adevărul.
Nu am mai văzut-o niciodată.
- Pe cine? - Pe mama.
După ce am fugit, a murit. A făcut infarct.
Dacă aş putea cere ceva, aş vrea încă o după-amiază cu mama.
Uită-te la ochii ei.
Aş fi bună.
Frumoşi!
Am fost la cursul de olărit al lui Dot.
- Ce bine! - De ce crezi că e bine?
Doctorul spunea că ai nevoie de un hobby.
- Ce-ţi place la mine? - Acum?
- Da. - În primul rând, mă suporţi.
- Asta e tot? - Sigur că nu.
Herb, ce s-a întâmplat cu noi? Râdeam atât de mult!
- Ce s-a întâmplat? - Nu poţi râde mereu.
Trebuie să râdem.
- Sau ce? - Sau a murit degeaba.
- Nu începe! - N-am voie s-o pomenesc?
N-o să las căsnicia asta să fie apăsată de vinovăţie.
Am discutat asta de o sută de ori. Era nebună.
Când ai de-a face cu un asemenea om, e ca şi cum ai băga mâna în mixer.
Mai devreme sau mai târziu te alegi cu degetele tăiate.
Nu mai suport. O tot văd, Herb.
Văd trecutul, care se prăbuşeşte.
Nu mai suport. Îmi pare rău.
Poate că ar trebui să iei antidepresive.
Ce?!
Te simţi bine? Vrei să vorbeşti?
Mama făcea asta.
D, isparea brusc. O găseam în pat, în faţa televizorului,
Cu o farfurie de pâine pe burtă. Aşa a murit.
Ştiu.
- Trebuie să-ţi iau tensiunea. - Ba nu.
Am dormit o săptămână după petrecerea de la Herb.
Poate că încercam să-mi evit următorul prieten.
Când m-am trezit,
Am simţit nevoia copleşitoare de a auzi vocea lui Herb.
Îmi era atât de dor de el, că era ciudat.
- Alo? - Dle Lee, sunt Pippa Sarkissian.
- Pippa! - Vreţi să luăm micul dejun?
- E trei după-amiază. - Mâine.
La început se purta de parcă eram amici. Parcă era un unchi.
Spunea că mă irosesc. Eu îl făceam boşorog.
Dar ne întâlneam la două zile, ne plimbam, mâncăm ceva.
Îmi dădea liste de lectură. Voia să mă educe.
Scuze pentru întârziere.
- Mereu întârzii. - Sau poate vii tu mereu devreme.
Ţi-am cumpărat ceva.
Nu trebuie s-o porţi decât o dată.
Când suntem singuri La casa de pe plajă, în weekend,
vreau să vii la prânz.
- Nu trebuia să cumperi asta. - Ba da.
Îmi plăcea să fiu cu Herb. Mă făcea să mă simt protejată.
Credeam că sunt scriitor. Credeam că chemarea mea, dar nu era.
Nu pluteam. Am o fire critica şi asta m-a împiedicat să plutesc.
O vreme m-am rătăcit, nu ştiam ce o să fac.
Aveam un prieten editor, care mi-a oferit de lucru. Şi iată-mă.
Spune-mi ce-ţi place la mine.
Nu te dai mare cu asta, dar cred că eşti foarte inteligentă.
Eşti frumoasă, dar nu faci caz de asta.
Ai o tristeţe anume. Îmi place asta, în moderaţie.
Îmi place haina ta.
- Atât? - Nu.
Îmi plac fata şi vocea ta. Şi...
- Asta o să sune ciudat. - Spune!
Parcă aş simţi ce simţi şi tu.
Dacă eşti agitat, fericit, trist, o simt şi eu...
în corp, în degete.
Ce lucru remarcabil!
Nu vreau să te cenzurezi în preajma mea.
Spune-mi ceva despre tine.
Spune-mi cel mai important lucru la tine.
Sunt o ratată.
Mă simţeam de parcă eram salvată dintr-o epavă în flăcări.
Dacă sunt bun la ceva, e să-ţi spun cât de minunată eşti.
Eşti adevărata mea soţie.
Nu mă vrei eu întristez oamenii.
Nu cred asta.
Oricum, ai o soţie.
Dacă mai trebuie să mai stau o săptămână cu dementa aia, mă spânzur.
Ani de zile am sperat să aibă o aventură,
Ca s-o pot părăsi, dar n-o face. Ticăloasă!
Dnă Lee nu e dispusă să lucreze, ca noi ceilalţi.
- Bagă-ţi-o în fund! - Ce-ai spus?
Nu înţeleg. Acceptă să divorţeze dacă luăm masa cu ea?
Vrea să facă trecerea într-un mod elegant.
- Nu pot să cred că ai acceptat. - Îi datorez măcar atât. Hai!
Dle Lee, mă bucur să vă văd. Bună ziua, domnişoară!
- Bună, Alphonsa! - Bine aţi venit!
Bună!
Sam, ce surpriză plăcută!
Îi spun lui Jerzi să aducă şampanie.
Simetrie perfectă.
- Ce? - Hai!
M-a invitat la masă.
Noroc!
- Ce bebeluş eşti! - Mulţumesc.
Să fim sinceri. Voiam viaţa lui Gigi în acel moment.
Nu era vorba de bani dar banii făceau totul în regulă.
Era opusul haosului, a tot ce cunoscusem până atunci.
Voiam să fiu la adăpost.
- Doamnă... - Masa e servită.
Pippa, Herb.
Prânzul acesta e în cinstea onestităţii.
Mâncăm friptură şi hamburgeri şi nu ne gândim la fetele ucise.
- E cineva vegetarian aici? - Uite adevărul, aşa cum îl văd eu.
Un porc pentru o vacă. E un schimb corect.
Cine e cine? Scuze.
Să luăm masa. Cine vrea porc?
Mai întâi, un toast.
Pentru transformare.
Lasă arma!
Las-o jos!
Nu e amuzant cum bărbaţii se căsătoresc cu femei
Tot mai uşor de dominat, până ajung ca nişte imbecile?
Lasă arma!
Dă-mi pistolul. Nu!
Imaginea ei avea să mă bântuie toată viaţa.
Ştiam fără să mă gândesc nu numai că mă voi mărita cu Herb,
dar şi că mă voi dărui lui ca o pocăită.
Era ultima mea şansă de a fi bună.
Dacă o ratăm, aveam să mă pierd pe vecie.
În fiecare zi încercam să fiu bună, să şterg trecutul.
Am încetat să mă droghez. Dar nu ştiam cum să fiu acest nou om.
Ca o dansatoare care învaţa un număr nou,
Mă bazăm pe repetiţie ca să-mi educ creierul.
Alo?
Abia când am născut am ajuns să cred în ce făceam.
Aşa, Pippa Sarkissian a dispărut pentru totdeauna.
Aşa am devenit Pippa Lee.
Am fost dată afară de la cursul de olărit.
- Cine e? - Eu.
Vin imediat.
E totul în regulă?
Am fost dată afară de la cursul de olărit.
De ce?
I-am spus profesoarei să se ducă naibii.
Stai să iau cheile şi bem o cafea.
Era o vrăjitoare.
Ce cauta prosopul ăsta aici?
Mănânci şi nu voiai să strici canapeaua?
Nu.
Ce?
Când a început?
La ceva vreme după ce ne-am mutat aici.
Speram să fie o aventură, dar nu e.
Ştiu că e groaznic pentru tine.
Vreau să iei toţi banii. Meriţi totul.
Mulţumesc. O să te însori cu ea?
La vârsta mea ar fi ridicol, nu?
Vreau să trăiesc. În ultimii ani mă îngropai.
Simt ţărâna în gură. Parcă abia ai aştepta să se întâmple.
- Cum poţi să spui asta? - Simt că ţi-e milă de mine.
Te temi de mine. Deja eşti în doliu. Nu nega asta.
Sigur, mă tem că îmbătrâneşti şi o să mori. E normal.
Nu vreau să fie normal, nu vreau să fiu jelit.
Nu sunt o fantomă. Vreau să trăiesc.
Nimeni nu ştie când va muri. Poţi să mori şi tu mâine.
Du-te naibii pentru că mă faci să mă simt bătrân.
Dar eşti bătrân, Herb!
Sandra!
Să te sinucizi cu un aparat de râs de unică folosinţă.
Nu cred că a mai făcut nimeni asta.
E disperată. Te iubeşte.
Trusa de prim-aiutor a fost utilă.
Aveam un sentiment ciudat când am coborât pe scări.
Mă simţeam uşoară,
De parcă mi se luase o greutate imensă de pe umeri.
Nu uitaţi acest moment, fani ai sportului!
Nu uitaţi unde eraţi!
Pippa Lee e pe turnanta, cu ştafeta vinovăţiei în mână.
Se apropie de Sandra Dulles. Schimbul e reuşit!
Pippa Lee i-a păsat vinovăţia Sandrei Dulles.
Nu credeam că voi apuca să văd acest moment.
Bună!
Ce faci?
Soţul meu are o aventură cu o prietenă bună a mea.
E oficial. Nimeni nu mai are nevoie de mine.
- Bună, mamă! - Dot!
N-am vrut să te supăr. Serios.
Are 35 de ani iar tu ai cât ai '!
- Ştiu, dar n-am făcut nimic. - Nu e treaba mea.
Dar sunt dezamăgită
când cineva nu e aşa cum credeai.
Mi-am pierdut controlul.
Ţin mult la tine.
De ce nu simt nimic? Nu pentru că nu te mai iubesc.
Te-am adorat până în dimineaţa asta.
- Eşti în stare de şoc. - Ce obositoare e!
- Ce? - Situaţia asta.
Să derulăm înainte până la divorţ.
Unde sunt?
- Unde te duceai, mamă? - Ben, nu cred că e important.
Vreau să înţeleg totul.
Aveam dureri în piept.
Simţeam ca zeii mă pedepsesc.
Nu mai fi atât de egoistă şi bea-ţi ceaiul.
Iartă-mă, Pippa!
- Pentru ce? - Nu pot...
Ben, tatăl tău şi Sandra...
Se iubesc. De asta plecăm.
- Ce? - O să mă arunc pe geam.
Ce proastă sunt! Şi egoistă.
Mă arunc pe geam dacă nu mă ierţi.
- Te iert, ridică-te, te rog! - Nu o ierţi.
- Aşa e. - Cum a putut tata să-ţi facă asta?
Se temea de moarte. S-a îndrăgostit.
Nici eu nu eram foarte stăpână pe mine, aşa că nu ştiu...
- Îţi pasă măcar? - Cum să concurez cu aşa ceva?
- Bună! Unde e? - Scumpo...
- Dna. Lee, la telefon. - Ben, du-o la el. Vin imediat.
Alo?
Vreau să spun că eşti singurul om din lume
Căruia nu trebuia să i se întâmple aşa ceva.
- Mulţumesc, Sam. - Şi mai voiam să spun...
- Te iubesc! - Şi eu.
Serios.
- Te sun mai târziu. - Bine.
Sam, nu vreau să mai gătesc miel.
Înţelegi ce vreau să spun?
De ce Ben rămâne?
Nu ştiu. Părea că vrea asta mai mult.
Serios? Cum măsori aşa ceva? Ai un iubiro-metru?
Hai acasă, să ne odihnim câteva ore.
- A fumat cineva aici? - Nu ştiu.
Tată?
- Ce? - Dacă tata fumează...
- Nu. - Atunci poate...
Are creierul mort?
N-o să mai scoată nicio vorbă, niciodată?
- Asta spun medicii. - Nici nu ai cerut altă opinie?
- Gracie, ştiu... - Noapte bună!
De ce te-ai obosit să minţi?
- Doamne, fumezi! - O să mă las în curând.
Dar nu te-am văzut fumând niciodată.
Ştiu.
Îmi pare rău că ţi s-a întâmplat asta.
Nu plâng din cauza lui tata.
Plâng pentru că sunt rea cu tine.
Urăsc asta.
Nu vrea să fiu, serios.
Nu e vina ta.
Sunt multe lucruri pe care nu le ştii despre mine.
Nu încă.
Vreau să fim prietene,
Pentru că mai avem timp.
Aş fi onorată să-ţi fiu prietena.
- Nu onorată, doar fericită. - Bine, fericită.
Am văzut lumina aprinsă. Voiam să văd dacă vrei ceva.
Mama mi-a spus ce s-a întâmplat.
Fiul meu e la spital. Ar trebui să mă odihnesc, dar nu pot.
Pot să te plimb cu maşina.
Au numărul tău de mobil?
- Nu trebuie să fii la muncă? - Sunt liber până la cinci.
Aş putea să-i scriu un bilet lui Grace.
Bine.
- Plec în curând. - Unde te duci?
În vest, probabil.
- Pentru ce te rogi, când te rogi? - Pentru fericirea copiilor mei.
Şi să fie buni. Sună copilăresc când o spun cu voce tare.
Vrei să te rogi pentru soţul tău?
Nu mai e nicio speranţă. Creierul său e mort.
- Nu pentru creier, pentru suflet. - Nu ştiu să fac asta.
Ba da. Să încercăm!
Bine, Herb. O să te las să pleci.
Sigur eşti furios că te-am lăsat aşa atâta vreme.
Dar voiam s-o aşteptam pe Grace.
Te iubesc oricum.
O să te iubesc mereu, ticălosule.
Sunteţi gata?
E timpul să schimbăm ceva.
O să stau cu Ben şi cu prietena lui, în oraş.
O să găsesc un loc aproape de ei,
o să aştept să devin bunica.
Sunt trează.
Bună, mamă!
Plec într-o călătorie.
- O călătorie? - Da.
Puteţi să sunaţi hamalii,
să luaţi ce vreţi şi să donaţi restul?
- Şi slujbă? - Da, slujba...
Cheamă pe toată lumea, mai puţin pe Sandra,
Sună-mă pe mobil şi spune-mi dată.
Ştii ce? Invit-o şi pe Sandra!
Mamă, chiar pleci?
- O să mă întorc. - Când?
Tatăl tău iubea o femeie pentru care am gătit două zile pe săptămână
În ultimii patru ani. N-o să organizez eu slujba.
- Cine e? - Prietenul meu.
- Un prieten? Ce se întâmplă? - Ben, n-o să mă pierd la apus.
Vreau să văd ce urmează.
Nu pot să cred că se întâmpla una ca asta.
Ne-a oferit jumătate de viaţă. Nu crezi că merită o vacanţă?
Vă iubesc!
Nu ştiu cum va fi restul poveştii.
Nu ştiu cine va apărea în ea.
Ştiu doar că simt ca ăsta e doar începutul.
Subtitrarea: baicaf/Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizarea: BlackOxyRo www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro