1991 DA NANG, VIETNAM
Tu ai făcut asta?
Beretta 93.
E de încredere, de obicei.
Acum ar trebui să fie în regulă.
Haide.
Nu te teme.
DUPĂ 30 DE ANI BUCUREŞTI, ROMÂNIA
Cum îndrăzneşti să-mi iei băiatul?
Uite-i! Vrei să-i numeri?
Ştii cine sunt?
Don Preda.
Măcelarul din Bucureşti. Ucigaşul de oameni.
Spune-i şefului tău că s-a rezolvat.
Cine sunteţi voi, de fapt?
Noi...
Găsim oameni care nu pot fi găsiţi...
Banii...
O să-i ţineţi cam o oră, apoi îi recuperăm.
Vă tăiem pe amândoi în bucăţi şi vă dăm la porci.
Nu te îngrijorează asta?
Nu.
De ce?
N-am venit pentru bani.
Am venit pentru tine.
De ce te zbaţi atât?
Te duci acasă, imbecilule! Dispari!
Sunt bine.
N-ai luat nimic?
Ce să iau?
Banii.
Îi aveai la dispoziţie, nu?
Am fost plătiţi să eliminăm o ţintă şi am făcut-o.
Trei milioane, bani murdari pe care nu-i caută nimeni...
Zic şi eu...
Iartă-mă, nu ştiam că eşti sărac.
Fii serioasă!
Suntem instalatorii, scurgerea a fost reparată.
Transferaţi şi restul de bani...
7,000,000. Transfer complet.
Gata.
Trebuie să mergi la doctor pentru tusea aia.
La unul tradiţional sau la un vraci?
Tu? Neapărat la vraci.
Ştiu la ce regină voodoo să apelez.
Chelmsford parcă era o zonă de război.
Toate metrourile au întârziat 30 de minute şi erau pline, ca de obicei.
Bine ai revenit!
Mulţumesc că ai avut grijă de ea.
Ştii că eşti singura pe care o tolerează, nu?
E foarte rea când eşti plecată.
A stat mai mult cu Proust.
Da?
După trei săptămâni te întorci doar cu asta.
Ştii cum e cu vânzătorii.
Când ştiu că vii de departe, ţin la preţ.
Nu-ţi vine să-i omori?
Ce faci?
Deunăzi îmi zice: "Acum, la 70 de ani te simţi de 30."
Asta spun bătrânii.
Respectă instrucţiunile doctorului?
Mai curând, propriile instrucţiuni.
La mulţi ani...
Gata cu aniversările!
Luaţi-le şi băgaţi-vi-le în cur!
Ticălosul!
Ce jucărie minunată!
Văd că v-aţi zgârcit la lumânări.
Dacă puneam 70, riscam un incendiu.
Poţi să ne faci un ceai?
Sigur.
Bine, pune-ţi o dorinţă.
La mulţi ani!
Da...
Mulţumesc.
Un Gibson Flying V 1958.
A fost în producţie doar doi ani.
Există numai 90 de bucăţi în toată lumea.
Ştiu.
Sunetul ăsta...
e dat de lemn.
Arbore limba african.
Are un sunet unic.
Aproape că nu mai speram să găsesc una.
Cum ai reuşit?
Tu.
Tu m-ai învăţat să găsesc lucruri care nu pot fi găsite.
Albert King a cântat la una ca asta.
Albert King a cântat chiar la asta.
Nu...
O să plângi, nu?
Doar pentru că n-o să pot cânta la ea aşa cum merită.
Mulţumesc.
Una dintre gemene m-a sunat aseară să-mi spună că e gravidă.
Daisy din Dover?
Daisy din Manchester.
Cea din Dover e lesbiană.
Rareori ai un prieten care are atâta încredere în tine
încât să nu te ajute decât când i-o ceri.
Dacă ai cădea într-un lac cu alea, te-ai îneca.
Dacă aş cădea într-un lac fără ele, aş zbura.
- Bună! - Atenţie la degete!
Muşcă.
E pui, nu ştie ce face.
Uite!
Ai propria ascunzătoare secretă.
De ce nu mă mir?
Am cumpărat clădirea.
- Poftim? - Librăria.
E a ta.
Nu era nevoie să faci asta.
Ştiu. Dar e pasiunea ta.
Şi mă bucur să ştiu că o să ai ceva de preţ când n-o să mai fiu.
Ce-i asta?
Astea sunt sufletele care mă aşteaptă pe lumea cealaltă.
Sigur au pregătit o petrecere.
Am trimis atât de multe acolo prea devreme!
Ori cu mâna mea, ori cu ajutorul tău.
N-am ucis pe nimeni care n-o merita.
Poate...
Dar sunt sigur că sunt câteva spirite acolo, sus,
care vor să-mi ceară socoteală.
Tu chiar crezi că ajungi în rai!
Tu nu?
Lucas Hayes.
Vreau ca prietenul nostru să-l găsească.
Ultimele informaţii spun că era în 1998 la Paris.
După aceea, nimic.
- Doar să-l găsească? - Doar atât.
Discret şi rapid.
Bine.
E posibil să mă întorc în Vietnam.
Ar fi frumos dacă ai veni cu mine.
Nu mă mai întorc acolo.
Trecutul nostru nu e unde l-am lăsat, micuţule cameleon.
Toţi avem cicatrice.
Dacă te uiţi destul de mult la ele, îţi aminteşti cum le-ai căpătat.
- Bună! - Bună dimineaţa!
Rochia albastră are o gaură. Voiam să vorbesc cu Benny despre asta.
Ce părere ai?
Despre ce?
Despre mustaţa mea.
Nu am lentilele de contact la mine. Îmi pare rău.
Ce amuzant...
Stai să crească! Femeile ca tine o să fie...
Nu, e în regulă. Te ajut.
Vreau să-l găseşti pe tipul ăsta.
Nu ai imagini din satelit
cu reşedinţa de lângă Bucureşti a unui mafiot?
Nu. Dar atunci ai făcut o treabă foarte bună.
Moody îl vrea pe tipul ăsta, Lucas Hayes,
văzut ultima oară la Paris, în '98,după care a dispărut.
Da.
Vin imediat.
Pot să vă ajut cu ceva?
Da, caut o carte veche. Oarecum rară.
- "Oarecum rară"? - Da.
Ori e rară, ori nu e.
Cărţile nu sunt ca fripturile, nu pot fi făcute "oarecum în sânge".
- Amuzant! - Sarcastic.
Da, dar amuzant.
Soţia şefului meu dă o petrecere. Colecţionează cărţi. Ediţii princeps.
Pe o temă anume?
Păsări. E de Audubon...
"Păsările Americii"?
Exact. Caută un exemplar.
- Princeps? - Da.
- Îmi pare rău. - Nu aveţi?
Nimeni nu are. Mai există un singur exemplar princeps.
I-a fost vândut unei persoane private, în 1991, pentru 9,6 milioane de dolari.
Bine...
Se pare că am ghinion.
Să-i iau o carte de poezie?
O clipă!
O să aibă mare succes.
TAMERLANE ŞI ALTE POEME
N-o ştiu pe asta...
E de Edgar Allen Poe.
Prima lui colecţie de poezii, publicată anonim.
E posibil s-o aibă?
Mă îndoiesc. S-au publicat doar 50 de exemplare, doar 12 mai există.
Cât?
V-o dau pentru 265 000.
Sau poate îi luaţi o brăţară.
Are încheieturi superbe. Bună idee!
Mai doriţi ceva?
Eşti interesantă.
- Adică... - Eşti interesantă.
Şi frumoasă, fireşte. Nu doar la modul ornamental.
Dar faptul că eşti interesantă mă pune pe gânduri.
Adică?
Dacă-ţi dau numărul meu de telefon, cât timp o să-ţi ia
ca să-ţi dai seama că sunt la fel de interesant şi să mă suni?
27 de minute.
Atât de mult?
Trebuie să mă prefac că-mi anulez întâlnirea şi trebuie să-mi hrănesc pisica.
Asta îţi ia şase minute.
Mai fac şi pe inabordabila.
Drăguţ...
Câte ai la tine, domnule...
Rembrandt. Michael Rembrandt.
N-am avut ocazia să folosesc niciuna până acum.
Aşa că...
Interesantă!
"Cândva un puţ se ridica aici şi multe flori fără cusur şi-au înălţat coroana."
Era din carte, nu?
"Dar cea ce le-a îngrijit s-a dus demult
şi de asemenea nimicuri nici că îi mai păsa."
Aproape că m-ai păcălit.
N-ai zis că urmăresc un copil de opt ani.
Lucas Hayes a ajuns la Paris în '98. Dar s-a întors la Da Nang în martie '99.
Ai aici tot ce am aflat.
GATA DE PORNIRE
Benny, ţine deschis până ajung eu, în 45 de minute.
Certificat de naştere Lucas Hayes, 5 aprilie 1990
Tată: Edward Hayes, mamă: Mary Christian
Spitalul St. Quiteria
Lucas Hayes a fost internat la spitalul Sfânta Quiteria pe 2 iunie 1999
Tatăl: Edward Hayes
Asasinat de Crăciun, în 1991. Nu apar alte date
Edward Arthur Hayes
Afacerist condamnat pentru crime de război moare într-un atac cu bombă
Edward Arthur Hayes, judecat pentru vânzarea de arme chimice
facţiunilor rebele din Vietnam,
a fost ucis în explozia unei maşini în Da Nang, ieri.
Moody.
"Compania merge mai departe", jură directorul
"Edward Hayes a fost partenerul meu 25 de ani.
"O să continui să conduc compania aşa cum şi-ar fi dorit el."
Jossino Vohl
DA NANG, VIETNAM
Ce naiba a fost asta?
Băga-mi-aş!
Scumpule! Vino.
Nu mă aşteptam să te mai văd pe aici.
Poate că nu mă vezi nici acum.
Cine-i târfa asta?
Billy Boy...
Ştiu că umbli cu tot soiul de oameni. Dar acum umbli şi cu proşti?
Du-te în mă-ta!
Adu-ne ceva de băut, scumpule! Lasă adulţii să vorbească.
Bere!
Ăla de afară e motorul tău?
Acum e al tău.
Nu-i ziua mea.
Jossino Vohl.
Ce face Moody?
E mort.
Pentru Moody!
Vohl a fost implicat?
Nu ştiu. Dar ştie cine e vinovatul.
- O să fie greu de ucis. - Vreau doar să vorbesc cu el.
Steverino!
Da, şefule?
Eşti paznic la State Tower.
Prietena mea vrea să discute câteva minute cu Vohl.
Între patru ochi.
Imposibil!
Nu umblă decât păzit.
Nu e niciodată singur.
Rahat! Ce se întâmplă?
Atât de uşor îmi e să ajung la tine, dle Vohl.
Înţelegi?
Ai fost prieten şi partener de afaceri al lui Edward Hayes.
Deci ai cele mai multe informaţii despre scurta, dar interesanta sa viaţă.
Bine. Pentru că am nişte întrebări.
Dacă sunt mulţumită, nu mă mai vezi niciodată.
Dacă nu, o să fiu ultimul om pe care-l vezi.
Aştept să mă cauţi.
Bună ziua, domnişoară!
De multă vreme nu am mai primit un număr de telefon de la o tânără atât de frumoasă.
Ştii cine sunt.
Jossino Vohl. Născut în aprilie 1945.
Cetăţean francez, locuieşti permanent în Vietnam.
Ai făcut afaceri cu Edward Hayes până la decesul său.
Acum eşti mare agent de influenţă în politică
şi ai nişte pasiuni interesante.
Văd că-mi cunoşti CV-ul.
Nu afacerile tale mă interesează, dle Vohl.
Vreau să vorbim despre Lucas, fiul prietenului tău.
La mine la birou, peste o oră.
O să fii singur?
Avocatul meu o să fie de faţă.
Adică cel care-şi toarnă whisky în spatele tău?
Încântat, domnişoară!
Ai sosit la fix.
Ia loc!
Dl Duquet. Avocatul meu personal.
- Vrei o şampanie... - Edward Arthur Hayes.
Eu şi Eddie am lucrat împreună la un proiect de extragere a bauxitei,
până la accidentul său.
N-a fost un accident, ci un asasinat.
Am fost utili.
Ţara era maleabilă. Ideală pentru anumite practici de afaceri.
Eddie jongla cu multe farfurii delicate.
De ce te interesează un om mort de aproape 30 de ani?
Mă interesează fiul lui.
Lucas Hayes.
Poftim?
Trei oameni au murit pentru că au întrebat de el.
A pus să fie ucişi, dar o să-l găsesc.
Să vorbesc cu el?
Nu am nicio legătură cu Lucas Hayes.
Şi ce are asta de-a face cu mine?
Asta mă întrebam şi eu.
Relaţiile din trecutul dlui Vohl nu interesează pe nimeni.
Cu siguranţă nu pe tine.
Am avut eu grijă să mă intereseze.
Păcat!
Trebuie să aflu tot.
Cine eşti?
Cine te-a angajat?
De ce te interesează Lucas Hayes?
Putem să procedăm şi altfel, dacă vrei.
Lăsaţi-mă în pace!
Du-te sus!
Dă-mi un pistol!
VALVĂ ASPERSOARE
Unde dracu' te duci?
Spune-o!
Du-te în mă-ta!
Spune-o!
E acolo jos!
Să începem cu numele tău.
De ce îl căuta Moody pe fiul lui Edward Hayes?
Mai e cineva despre care trebuie să ştim?
Băga-mi-aş!
Cine rezistă atât de mult...
Oricum, nu mai putem face nimic.
El?
Au fost 27 de minute foarte lungi.
Încă aştept să mă suni.
Nu-i nimic.
Nu iau treburile astea la modul personal.
Supă de oase.
Te ajută cu inflamaţiile şi cu vânătăile.
Poftim!
Ai grijă! Frige.
Aşa...
Eu am făcut-o.
Ia câte puţin.
E bună?
N-o să te mint.
Sunt şanse mici să se sfârşească bine pentru tine.
Tipul ăla de afară...
Lucrăm pentru acelaşi om.
Dacă şeful are o problemă, îl sună pe el, iar el o rezolvă.
E cam brutal pentru mine, dar nu eu decid.
Îmi pare rău pentru Moody.
N-am fost implicat în asta.
Nici în atacul de la librărie.
Eu vin după evenimente.
Mă asigur că nu rămân chestiuni nerezolvate.
Caut lucruri care par inofensive, dar nu sunt.
Cum ar fi o librărie care-i aparţine unei asasine.
Nu mă aşteptam la asta.
M-ai surprins.
Pot să te ajut.
Bine?
Dar trebuie să mă ajuţi şi tu pe mine.
Sunt ultima ta soluţie.
E capăt de drum. N-ai altă salvare.
Înţelegi?
Bine...
Ai uitat să opăreşti oasele.
În supă.
Trebuie să opăreşti oasele înainte să le coci.
Aşa se fixează mineralele şi ajută la vindecare.
Ai scos ceva de la ea?
Da şi nu.
Asta ce căcat mai înseamnă?
Că mă întorc dimineaţă, să continui.
N-am nevoie de tine aici, Rembrandt.
Omul care ne plăteşte spune altceva.
- Da? - Da.
De ce?
Nu ştiu.
Poate pentru că l-ai ucis pe Vohl fără să-i ceri voie.
Vohl ştia tot, era o legătură directă.
Ar fi cedat imediat.
Sunteţi incredibili... Sunteţi toţi la fel. Mai întâi trageţi, apoi puneţi întrebări.
Lăsaţi-o mai moale cu tehnicile "intense" de interogare.
Vreau să aibă mintea limpede dimineaţă.
O s-o facă să cedeze mâine.
Poate că a şi făcut-o deja.
Bătrânul e disperat să afle ce ştie fata.
Oare ce ar spune dacă băiatul-minune ar ucide-o înainte să afle?
Oare şi-ar căuta alt băiat-minune?
Tocmai când începuserăm să ne cunoaştem.
Am echipe în toate aeroporturile, porturile şi gările.
N-o să fugă. O să-şi lingă rănile. Apoi o să vină după tine.
Bine.
Serios?
Pentru că, deocamdată, conduce cu 4-0. Câştigă.
De unde îţi cumperi costumele?
Am un văr care e înalt şi solid.
Nu se prea descurcă.
Vorbesc de unul singur...
Putem să te ducem la graniţă.
La Londra nu eşti în siguranţă.
Suntem în Vietnam, Anna.
Ştii cum e pe aici.
Îi datorezi lui Moody să rămâi în viaţă.
Ştiu ce-i datorez.
Du-te.
Pentru ce paştele mă-sii crezi că ţi-am dat banii?
Capăt de linie, puştoaico.
Urcaţi!
Fiţi atenţi!
Moody a fost... Minunat.
În felul lui.
Era bun.
Şi nu făcea niciun efort. Aşa era firea lui.
Nu mi-a salvat viaţa, mi-a oferit o viaţă.
Ştia cine sunt şi ce devenisem.
M-a protejat.
Hayes e mort de 30 de ani.
Vohl a murit şi el.
Şi te caută oameni foarte răi.
Lucas Hayes l-a ucis pe Moody, ştie că-l caut.
Ultima oară a fost văzut la spitalul Sfânta Quiteria.
Nu e nimeni mai surd decât cel care nu vrea să asculte.
Dră Nguyen.
Nu am mai primit de mult vizite din partea Ministerului Sănătăţii.
Şi solicitaţi informaţii atât de vechi!
Ştiu.
Sperăm să găsim ceva care să ne ajute
să eliminăm factorii de mediu, pentru că facem un studiu.
Mulţumesc.
Lucas Hayes. Nu lucram aici pe atunci.
2585024586.
Am înţeles. Îl pun pe Doc la treabă.
Bine.
Doc i-a găsit dosarele.
Şi?
Stai jos? Lucas Hayes a fost internat la Sfânta Quiteria pe 2 iunie 1999.
Conform documentelor, n-a mai plecat.
Îmi pare rău, se pare că a fost reinternat sub numele Christian.
E numele de fată al mamei sale.
Era aici când am sosit eu.
E pacient de peste 20 de ani.
Nu-i place să fie atins.
Nu vorbeşte. E surd şi orb.
De când e aşa?
A fost diagnosticat la şase ani. Boala a progresat rapid.
E un miracol că a trăit atât de mult.
Cine plăteşte pentru îngrijirea sa?
Primim fonduri generoase.
Toţi cei de aici sunt trataţi gratuit.
Patru morţi, nicio filmare.
Locul arată ca un abator.
Mâncarea te-a deranjat?
Proastele maniere.
Nu aşa te porţi cu o doamnă.
Nu sunt doamnă.
Nici eu nu sunt domn.
Nu fi aşa de aspru cu tine!
Dacă spui tu asta, e un compliment.
Am ceva treabă...
Ce mai fac măicuţele de la Sfânta Quiteria?
Au fost amabile să-mi spună că nu caut pe cine trebuie.
Sunt fete de treabă.
Ştii cine a fost sfânta Quiteria?
Avea 15 ani şi a condus un război de gherilă împotriva legiunilor romane.
O dură.
I-au tăiat capul şi au aruncat trupul la câini.
Din nou, proaste maniere.
Luăm cina împreună?
Îţi răspund la întrebări, să nu mai pierzi timpul.
Să zicem mâine, la La Cinq, la ora opt?
Poţi să zici ce vrei, nu vin.
Aleg eu locul şi ora.
Te intrigă.
Sunt curios.
Ar trebui să-mi fac griji?
Lista pentru gală. Cei 200 de invitaţi au fost verificaţi.
Bucuria unei săli pline de bogătaşi
care donează sume mari pentru o cauză nobilă.
Nu mă satur niciodată.
Bine.
De ce faci asta?
Asta trebuie să facă oamenii aflaţi în postura mea, Michael.
Să le ofere celor mai puţin norocoşi.
Te-am întrebat dacă ar trebui să-mi fac griji.
Din cauza femeii.
Nu. Încă nu.
Te rog să mă scapi de neplăcerea asta până duminică.
Nu vreau să mă fac de râs înaintea petrecerii.
Mulţumesc, Ben.
Sunt cunoscut aici.
Noroc!
Cineva mi-a ucis un prieten
din cauza unui contract foarte vechi.
Cei cărora le pun întrebări mor.
De ce?
Nu ştiu. Unii ar putea s-o ia drept un semn.
E mai bine să laşi misterul nerezolvat.
Dar îmi plac misterele.
La început, eram curioasă. Apoi am devenit îngrijorată.
Şi acum?
Sunt agitată.
Nu vrei să mă cunoşti când sunt agitată.
HK, 9 mm.
Foarte bine.
Nu şi pentru mine.
Cine plăteşte pentru orfan? Vreau să vorbesc cu el.
N-ar fi înţelept.
Nu e înţelept să-l ucizi pe cel care mi-a fost ca un tată.
Am trecut de faza asta.
Nu e un loc bun pentru un asasinat.
Restaurant de lux, paznici peste tot, camere de supraveghere.
Dar ştiai asta deja.
N-am venit să te ucid.
Încă... Doar să obţin răspunsuri.
Aşa pui mereu întrebări?
Da. Îmi place ca oamenii să fie atenţi la mine când vorbesc.
Ai atras atenţia "bijuteriilor" mele.
Trebuie să mă împuşti de cel puţin trei ori, ca să fii sigură.
De patru ori.
Bine. Îţi mai rămân cinci gloanţe. În caz că ai probleme.
Crezi că e suficient ca să scapi de aici?
Patru focuri rapide şi o retragere liniştită,
în mijlocul haosului? Da.
Se poate întâmpla ceva neaşteptat.
Aşa e de obicei.
Sig 226. Îmi place...
Reculul. Da.
Ca să vezi... Prima noastră tăcere stânjenitoare.
Ştii ce? Nu ţi-am reţinut numele.
Anna.
Îmi pare bine.
Mai vedem...
Hai să lăsăm băutura şi să mergem la un hotel.
Îmi îndrepţi un pistol spre păsărică, apoi vrei să te culci cu mine?
Îmi place stilul tău.
Spuse femeia care a îndreptat gloanţe vidia spre boaşele mele.
Să sperăm că n-o să se termine urât. Sunt pantofii mei preferaţi.
Manolo, tocuri de 10 cm.
Un bărbat care se pricepe la Poe şi la pantofi.
O să mă exprim delicat.
Dacă o ţii tot aşa, o să mori.
În Vietnam s-a murit mereu.
Doar cei norocoşi scapă cu viaţă. Am avut noroc o dată.
Nu poţi să ai de două ori.
O să aflu cine mi-a ucis prietenul.
Şi ce o să faci atunci?
O să-i omor pe vinovaţi şi pe cei care-mi stau în cale.
Mulţumesc pentru o seară excelentă.
Ştiu că pare o nebunie, dar...
Mi-ar plăcea să te mai văd.
În alte circumstanţe.
Acum am fost în timpul meu liber.
N-o să mă vezi în circumstanţe mai plăcute.
Spune!
Sună-mă când termini.
Parcă urmăreai contabili corupţi.
I-am găsit camera de hotel, lucrurile, inclusiv paşaportul.
O cheamă Nadia Zhukova.
O rusoaică asiatică.
Nu prea vezi aşa ceva... Mai deloc.
Ai făcut treabă bună. Cred că eşti epuizat.
Se pare că am întârziat o zi.
Şi nu eşti pregătit. N-a fost mare lucru.
A ciripit ca o pasăre?
Câte ştiu acum!
Am aflat cine e şeful tău, cel care a comandat uciderea lui Moody.
E un "peşte" mare.
Cu atât mai plăcut e pescuitul!
Atunci...
O să ne vedem în curând.
Mai curând decât crezi.
Ce ai păţit la mână?
Hotărăşte-te!
Omoară-mă sau trage-mi-o.
E ciudat că suntem în patul lui? În timp ce el e...
acolo.
Spânzurat.
Nu.
Ar fi păcat să irosim patul ăsta bun.
Bine.
De când faci asta?
Nu asta, dar...
De suficient timp ca să nu ratez.
Ai avut noroc.
Nu.
Nu mă vrei mort.
Încă.
De ce nu m-ai omorât?
Ai putea s-o faci?
Aş putea să-ţi trag două gloanţe în ceafă şi să mă duc să-mi fac un sendviş.
Ei bine...
Ai spus mereu că n-o să meargă.
Nu.
Ştiu din experienţă că nu merge. Cel puţin, pentru celălalt.
Există o soluţie?
Tu ai toate atuurile.
Mă uit la o femeie care merge pe sârmă deasupra unui bazin cu rechini,
în bătaia vântului.
N-o să supravieţuieşti, Anna.
E un om rău.
Care a făcut lucruri foarte rele.
Ai de gând să zaci acolo?
Mă bucur să te văd, fetiţo.
Intri şi ieşi repede.
Ai noroc o singură dată.
Tocmai mi-a spus şi altcineva asta.
Bine.
Doamne!
- Un pic de lipici. - Ce-i cu tine?
E în regulă. Strânge din dinţi.
Doamne...
Îmi pare foarte rău pentru Claudia.
Habar n-avea să gătească, dar nu merita să moară aşa.
Aşa...
Bine.
Am terminat.
Chiar credeai că pot să mă omoare atât de uşor?
Era urât dinainte să-i găuresc faţa.
Şi am lăsat destule probe pentru ca autorităţile să creadă că eu eram.
Îmi pare rău că tu l-ai găsit.
Dar mereu ai gândit rapid.
Nu şi în seara asta.
Pentru asta există prietenii.
Ce bine! Suntem iar prieteni.
Ai pus-o, nu?
Depind tot mai mult de mizeria asta
ca să mă liniştesc.
Care e planul?
400 de acri. Ca să ajungi acolo
trebuie să străbaţi 20 km de junglă plină de şobolani.
Ca să nu mai zic de râu, camere video, sonar, patrule...
Tot un ticălos pesimist ai rămas.
Şi tu eşti tot un gândac care nu poate fi omorât.
În sensul pozitiv.
Te aşteaptă.
Ce-i asta?
O cameră de refugiu. De fapt, un buncăr de refugiu.
Dacă intră acolo, s-a terminat.
Toţi invitaţii sosesc cu ambarcaţiuni.
Sunt verificaţi la debarcare.
Perimetrul e izolat şi locul e bine păzit.
Am adăugat o echipă suplimentară de 16 israelieni pentru seara asta.
Se pare că ai totul sub control.
Michael!
Ce părere ai?
Veneţia.
E frumoasă în perioada asta.
Ar trebui să te duci. Acum.
Indivizii ăştia habar n-au cu cine au de-a face.
Pari un pic încordat.
Am protejat tot felul de oameni, de la prinţese, la şefi de cartel.
N-o să se întâmple nimic în seara asta. Mai ales că ştim cum arată.
Sincer...
Sper că ai fost plătit în avans.
Domnule?
Nimic?
Până acum, nimic. Secţiunile 1, 2 şi 3 sunt în regulă.
Aştept raportul din secţiunea 4.
Mulţumesc.
Îmi face plăcere să vă urez bun venit în seara asta costisitoare!
Simt o căldură în suflet când mă uit în încăpere şi văd atâtea chipuri cunoscute.
Prieteni dragi, parteneri de afaceri...
Dar şi câteva feţe necunoscute.
Cu ceva noroc, o să devenim apropiaţi cât de curând.
E posibil să fi văzut şi câţiva foşti inamici.
Vouă vă mulţumesc în mod special pentru că aţi venit
şi pentru că v-aţi dat seama că aţi greşit.
De-a lungul anilor, am descoperit, spre marea mea bucurie,
că nu există mod mai bun de a-ţi alina sufletul
decât să faci fapte bune,
gesturi altruiste de bunătate. Să te sacrifici pentru alţii
şi, cel mai important, să oferi cu generozitate.
Datorită generozităţii voastre,
am îmbunătăţit viaţa
multor bebeluşi, copii, tineri şi femei
care aveau nevoie disperată de îngrijiri.
Am făcut asta într-o măsură care ar fi fost imposibilă fără fiecare dintre voi.
Doamnelor şi domnilor,
mulţumesc pentru privilegiul de a vă găzdui în seara asta.
i pentru că-mi permiteţi să vă bag mâna în buzunare şi în poşete.
Dar totul e pentru o cauză nobilă.
Măicuţele de la Sfânta Quiteria fac o treabă minunată, aşa că...
Donaţi din tot sufletul!
Arăţi foarte bine pentru un om mort de 30 de ani, dle Hayes.
Cum ai ajuns aici?
Tehnologia. Porcăria asta o să ne termine pe toţi cândva.
Cine eşti?
Lupul cel mare şi rău care vine după tine
când cineva hotărăşte că ţi-a sunat ceasul.
Moody.
Ce porcărie e renaşterea, nu?
Ai venit să-ţi termini treaba?
M-ai angajat să te ucid cu mulţi ani în urmă.
Cine era în maşina aia?
Mai contează? Cineva de care mă puteam lipsi.
O persoană neimportantă.
Mă aşteptam să spui aşa ceva.
"O persoană neimportantă."
"Cineva ca mine"?
Nu pot să fac pe virtuosul.
Îmi câştig existenţa ucigând oameni. Oameni răi, dar, chiar şi aşa,
nu m-am prefăcut că sunt altceva decât sunt.
Tu conduci o duzină de organizaţii caritabile.
Lumea te consideră pur ca zăpada neatinsă.
Dar ai mâinile murdare de rahat şi sânge.
Eşti implicat în de toate, de la gaz sarin, la trafic de carne vie.
Atunci, ştii de ce a trebuit să-mi aranjez decesul.
Aveam un fiu.
A apărut pe neaşteptate.
Dar nu mă aşteptam să iubesc atât de mult copilul ăsta.
Băieţelul ăsta imperfect, minunat, vulnerabil.
Dacă aş muri, Lucas ar scăpa de pericole şi ameninţări.
Minţi!
Poate că-ţi iubeşti fiul, dle Hayes,
dar ai profitat de ocazie ca să dispari.
Eşti foarte perspicace.
Nimeni nu caută un mort.
Am reuşit să merg mai departe
la umbra unei respectabilităţi care mi-a permis...
Să devii un monstru şi mai mare.
Ironia, dle Hayes,
e că eu încercam doar să mă revanşez faţă de fiul tău,
după ce l-am lăsat fără tată.
Ţi-ai făcut-o cu mâna ta.
Anna.
Nu arăţi grozav.
Nu ştiu ce să zic...
Un martini şi un litru de sânge m-ar face bine.
Ce şanse crezi că am să le primesc?
Foarte slabe.
E ceva amuzant?
Mă distrează ideea că te crezi mai bun decât mine.
Nu mai bun.
Doar diferit.
Cei mai mulţi oameni sunt buni, dle Hayes.
Dar uneori fac un lucru despre care ştiu că e rău.
Unii sunt răi şi se străduiesc în fiecare zi să-şi controleze latura asta.
Alţii sunt corupţi până în măduva oaselor, dar nu le pasă. Eu sunt aşa.
Însă cei malefici...
Oamenii malefici sunt cu totul diferiţi, dle Hayes.
Ei cred că răul e acceptabil, că acţiunile lor sunt justificate.
Violenţă în lipsa conştiinţei.
Indiferent cât de mare e preţul şi cine îl plăteşte.
Asta e diferenţa dintre noi, prietene.
Eu sunt un om rău, care vrea să plătească pentru păcatele lui.
Înţeleg...
Deci ai venit pentru că vrei să ai iar conştiinţa curată?
N-o să scapi de aici cu viaţă.
Nici n-aveam de gând.
Încă ceva...
Puteai să-l ucizi pe bătrân.
De ce n-ai făcut-o?
Nu ăsta era planul.
A fost cu scântei. Localizare
Opriţi-vă!
Nu! Nu!
Mamă! Nu!
Mamă!
De ce a durat...
M-am oprit să mănânc ceva.
Ai de gând să stai acolo?
Deocamdată.
Nu e nevoie să fie aşa, Anna.
Nu mai e nevoie.
Toţi plătim pentru păcatele noastre până la urmă.
Nu neapărat azi.
Sunt obosită.
Vreau linişte.
şi n-o să am parte de ea, dacă ştiu că mă cauţi.
Dacă ţi-aş spune că ai putea s-o obţii?
Da?
Două gloanţe în ceafă, apoi te duci să mănânci un sendviş?
Nu poţi să-ţi răscumperi trecutul. Nu poţi schimba de unde provii.
Dar îţi poţi schimba destinaţia.
Şi care ar fi asta?
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania