Sincronizare şi corectare: Marius Andrei
Urăsc televiziunea!
Îmi dă dureri de cap.
Am auzit că sunt atâtea unde electromagnetice în atmosferă...
din cauza televiziorului şi a telefoanelor...
încât creierul se deteriorează de 10 ori mai repede decât ar trebui.
Toate moleculele din capul nostru sunt instabile.
Toate companiile o ştiu, dar nu fac nimic.
E o mare conspiraţie.
Alege ceva. Nu-mi pasă.
Ai idee câte unde electromagnetice...
ne trec prin cap în fiecare secundă?
Ştiu una mai tare.
Ai auzit de caseta care te ucide când te uiţi la ea?
- Ce fel de casetă? - Una obişnuită.
Oamenii o închiriază, o bagă în aparat...
şi e ca un coşmar.
Brusc, apare o femeie...
care-ţi zâmbeşte.
Te vede...
prin ecran.
Imediat ce se termină...
sună telefonul.
Cineva ştie că te-ai uitat la ea.
Şi îţi spune:
"O să mori în 7 zile."
După exact 7 zile...
Cine ţi-a spus asta?
- Cineva de la Revere. Nu... - Cine ţi-a zis?
Ce s-a întâmplat?
M-am uitat la ea.
- E o poveste, Katie. - Eu şi Josh am văzut-o săptămâna trecută.
Nu erai la ai tăi?
- Voiam să-ţi spun - - Ai fost cu Josh...
Prietenii lui au o cabană la munte.
Încercau să înregistreze un meci de fotbal. Semnalul era prost...
- Ce? - Ascultă-mă!
Am înregistrat, dar meciul nu era pe casetă. Era...
Ce? Ce era?
Era altceva.
Am crezut că e o glumă tâmpită.
Şi a sunat telefonul.
A fost acum o săptămână.
În seara asta se face o săptămână.
Vrei să mă sperii.
Doamne, Katie! Te simţi bine?
Doamne...
Nebuno!
- Te-am păcălit! - Ba nu.
Aţi făcut ceva?
Ce anume?
Doamne, aţi făcut! Târfă! Spune-mi!
Chiar există o casetă?
- Ce porcărie! - Nu, stai!
Reşedinţa Embry.
Alo?
Bună, mamă.
Da, era Becca. Mama te salută. Se bucură că eşti aici.
Întreab-o unde ţine analgezicul.
Ne pregătim de culcare.
Bine.
Bine!
Nu.
Pa, mamă.
Becca, nu fi nesimţită! Unde e telecomanda?
Becca, termină!
Becca, mă auzi?
Nu-mi spune ce să scriu!
Cretinul ăla urlă să-mi atragă atenţia, dar eu nu sunt interesată.
Sunt obiectivă!
Ascultă-mă, Harvey, nesimţitule...
dacă te atingi de articolul meu, vin şi-ţi scot ochii...
cu pixul ăla roşu care-ţi place atât de mult!
Harvey?
Rahat!
Scuze pentru întârziere.
Nici o problemă.
Aştept în maşină.
- Aveţi o clipă, d-ră Keller? - Sigur că da.
- Spune-mi Rachel. - Ia loc!
E foarte independent, nu?
Da.
Nu e nevoie să-i spun să facă ceva.
Sunteţi primul profesor de istorie care are problema asta.
- D-ră Keller... - Rachel.
Ştiu că Aidan şi-a pierdut de curând verişoara...
Da. Fac tot ce pot ca să-i găsesc o grădiniţă.
Nu la asta mă refeream. Nu vă grăbiţi.
Ştiu că erau apropiaţi. Aidan şi verişoara lui.
Petreceau împreună câteva seri pe săptămână.
V-a vorbit despre moartea ei?
Cum aţi spus şi dv., nu e prea vorbăreţ.
Asta nu înseamnă că n-are nimic de spus.
Ştie că sunt alături de el.
Nu mă îndoiesc.
Dar poate că se exprimă în...
alte moduri.
Vreau să vă arăt ceva.
Ea e verişoara lui.
Ea e Katie.
D-ră Keller...
Mă îngrijorează desenele astea.
Vă înţeleg grija.
Dar fiul meu şi-a pierdut cea mai bună prietenă acum 3 nopţi.
- Încearcă să-şi revină. - Înţeleg, dar desenele astea...
Sunt modalitatea prin care Aidan încearcă să se exprime, cum aţi spus.
O să fie bine.
Spuneaţi că a murit acum 3 seri.
Aşa e.
Aidan a făcut desenele săptămâna trecută.
Ce?
Nimic.
- Citim ceva? - Sunt obosit.
Bine.
Somn uşor!
N-avem destul timp.
Iubitule, ştiu că am muncit mult.
Îmi pare rău, dar promit să mă revanşez.
Nu la asta mă refer.
Mă refer la timpul petrecut înainte să murim.
Ba ai mult timp.
Deci ştii când o să mor?
Nu, nimeni nu ştie.
Dar ştiu că nu trebuie să-ţi faci griji.
Katie ştia.
Mi-a spus mie.
Katie ţi-a spus că o să moară?
Mi-a spus că nu are destul timp.
Noapte bună, Rachel.
Rahat!
Aidan!
Fir-ar să fie!
Scumpule, mi-ai văzut rochia neagră?
Aidan?
Mi-ai văzut rochia...
neagră?
E un pic şifonată.
E în regulă.
Mulţumesc.
Copiii n-au atacuri cerebrale, decât dacă iau droguri.
De ce e sicriul închis?
Ruthie.
Îmi pare rău.
Te simţi bine, Dave?
Da.
Tu cum te simţi?
Doarme toată ziua.
Nu se mişcă.
E prea mult pentru el.
Nu înţeleg nimic, Rachel.
Am stat ore întregi pe Internet, dar n-am găsit nici un caz...
de stop-cardiac la o fată de 16 ani.
Am vorbit cu trei doctori diferiţi şi nici unul...
nu mi-a putut spune ce a păţit fiica mea.
Era apropiată...
de tine.
Şi de Aidan.
Dar avea încredere în tine.
Da, însă nu mi-a spus nimic.
Nimic care să explice ce s-a întâmplat.
Tu ai putea afla.
Cu asta te ocupi, nu? Pui întrebări.
Rachel, te rog!
I-am văzut faţa.
O ştiam pe Becca.
Era mai agitată, dar nu era dementă.
Nu te trimit la spitalul de nebuni, doar pentru că eşti foarte tulburat.
Ceva a speriat-o de moarte.
Cine e la spitalul de nebuni?
Becca. Prietena lui Katie.
- Da. Cea care era... - Acolo când s-a întâmplat.
Ce crezi că făceau acolo?
Mulţumesc.
Îmi amintesc cum eram la vârsta lor.
Eu şi prietena mea ne furişam în camera mea şi ne drogam.
- Crezi că era... - Nu despre asta e vorba.
E vorba de casetă.
Kellen, te rog, nu...
Ce casetă?
- Cea care te omoară când o priveşti. - Mă laşi...
Ce era pe casetă?
Eu n-am văzut-o, evident.
Dar Katie ţi-a spus că a văzut caseta?
Nu Katie. Mi-a spus prietenul ei...
Cine ţi-a spus?
Ieşea cu un tip, Josh.
E de la Revere.
- Era oarecum secret. - Oarecum?
Unde e Josh? E aici?
Josh e mort.
Ce?
Ce s-a întâmplat?
Se spune că s-a sinucis.
În noaptea în care a murit Katie.
Aidan...
...ce cauţi aici?
Hai! N-avem ce căuta în camera ei.
Nu mai e camera ei.
PRELUCRĂRI FOTO PENTRU A DOUA ZI
Un adolescent din Back Bay moare căzând de la înălţime
"10.00 p.m."
Doi morţi în accident de maşină cauză nedeterminată
"10.00 p.m."
Ora morţii, Wade. Asta e tot ce mă interesează.
O cheamă Katie Embry. Scoate dosarul şi citeşte ora.
Bine, aştept.
"Nesimţitule"?
Frumoasă aliteraţie, nu?
- Eşti concediată. - Ba nu.
Ba da.
Ba nu.
Am un articol prea tare.
- Ce e? - Sunt aici.
Care e ora morţii?
HANUL SHELTER MOUNTAIN
- Bună, mă întrebam... - Alege o carte!
Hai!
Pune-o la loc.
Să n-o văd.
Asta e cartea?
Nu.
Fir-ar să fie!
Îţi aminteşti de cineva care a fost aici acum o săptămână?
A fost vreo problemă?
E nepoata mea.
A fugit de la părinţi.
Am fotografii cu ea. Aici sunt ea şi prietenii ei.
Cred că au stat o noapte.
Da, în cabana 12.
N-au plătit.
Au avut mai multe plângeri. În special legate de televizor.
Recepţia nu e grozavă aici.
De asta am cumpărat casete video.
Ce colecţie bogată!
În general, sunt lăsate de alţi clienţi.
Oricum, n-au plătit.
Se mai întâmplă, cu puştii ăştia.
D-ră?
Ştiţi, sunt obosită.
Aş vrea să mă culc, înainte să plec înapoi.
Iau cabana 12.
Asta e cartea dv.?
Da.
Şapte zile.
Joi
Joi - Ziua 1
Mă duc la şcoală!
Ce părere ai?
E un efect reuşit.
Ce legătură are asta cu caseta?
Fotografiază-mă!
Nici măcar nu te uiţi la mine?
E acelaşi aparat?
Nu. Uită-te pe celelalte.
Ce crezi?
Parcă spuneai că e ceva legat de o casetă.
Nu cred că ar trebui s-o vezi.
Nu, trebuie să aflu mai multe, mai întâi.
Nu de asta sunt aici? Ca să profiţi de înţelepciunea mea?
Au murit 4 copii, Noah.
Nu pentru că au văzut o casetă.
Arată-mi-o!
Genericul de final.
Pare a fi un film studenţesc.
Sunt sigur că e mai înspăimântător noaptea.
Nu răspunzi?
Ai muncit mult?
Nu sunt obosită, Noah.
- Bine. - Nu te-a speriat caseta?
- Nu prea, scuze. - Patru oameni au murit.
- Nu pentru că au văzut... - Patru oameni au văzut-o.
- Am văzut-o şi noi. Suntem vii. - Durează o săptămână.
Aşa e.
Mă duc în oraş. Trebuie să iau nişte aparate.
Apoi, pregătesc ceva pentru săptămâna viitoare.
- Ai spune că sunt credulă? - Nu.
- Uşor de speriat? - În nici un caz.
Poate că eşti prea agitată.
Şi nu te îmbraci prea bine.
Cine a făcut-o? De unde provine?
Bine, fă-mi o copie. O să văd ce pot face.
Mulţumesc.
Sala de cercetări audio-video
Vineri
Vineri - Ziua 2
- Sigur e copia? - Da, de ce?
Numerele sunt zăpăcite.
COPIE
S-a copiat şi problema.
Imposibil!
Numerele sunt pista de control de pe caseta înregistrată.
Deci, teoretic, n-ar trebui să fie nici o imagine.
Putem să ne prefacem o clipă că nu citesc "Revista Obsedaţilor de Video"?
Când faci o înregistrare...
alcătuirea pistelor e semnătura aparatului care a făcut înregistrarea...
camera video, aparatul video.
Pista de control ne poate spune de unde provine.
Dar când nu există...
e ca şi cum te-ai naşte fără amprente.
Atunci, cum a fost înregistrată?
Nu ştiu.
Dar o să aflu.
Uite!
Ar trebui să se vadă camera video în reflecţia asta.
E filmat perpendicular, dar nu se vede.
Ce e asta?
Se pare că se îndepărtează, oricine ar fi.
Nu, aici sus.
E tracking-ul. Îl aranjez eu.
Scuze.
Stai, dă înapoi! E ceva acolo.
- Ai dreptate. - Mai sunt imagini.
Stai! O să extind aliniamentul.
- Merge, dă-i mai departe. - Nu mai vrea.
- Lasă-mă pe mine! - Nu mai vrea!
- Lasă-mă pe mine! - Ia-ţi... Rahat!
Noah, am luat camerele. Sunt în perfectă stare.
Ai văzut fotografiile din Guatemala?
Au ieşit...
supraexpuse.
- Lucrezi? - Ea e o prietenă, Rachel Keller.
Scrie la "PI". Rachel, ea e Beth, asistenta mea.
Prefer "partener în crime".
E studentă la jurnalistică, la Kirkland.
N-o să-ţi stau în cale. Nici nu sunt aici.
Rachel face investigaţii. E o farsă video, e foarte interesant.
Te pricepi la astea. Uite ce probleme avem cu tracking-ul.
E târziu, ar trebui să plec.
- Dar de ce iei... - Trebuie să plec. Mi-a părut bine.
- Iei caseta? - Nu vreau s-o vadă.
Nu vrei s-o vadă ea? Şi eu?
- Nu te-a deranjat să mi-o arăţi. - Ba m-a deranjat.
- Eşti furioasă. - Nu sunt.
- Cum eşti, atunci? - Grăbită.
Îmi pare rău, dar n-o să mă sperii din cauza unui zvon auzit prin liceu.
Ce părere ai?
Cred că acum trebuie să spun:
Nu eşti de încredere, nu termini nimic.
Tu spui că sunt obsedată şi că trebuie să mă relaxez.
Eu ies furioasă...
supărată că am crezut că te poţi...
maturiza.
Să trecem direct la partea asta, ca să nu ne mai obosim aiurea.
Bine.
Pa.
Ai grijă! Aduce ghinion! N-ai nevoie de aşa ceva.
Sâmbătă
Sâmbătă - Ziua 3
Becca...
aproape că am ajuns.
Îţi aminteşti ceva din noaptea aceea?
Noaptea aceea, cu Katie?
Îţi aminteşti...
cum a murit?
Ţi-a spus ceva de o casetă video, nu?
Se temea, nu?
Urma să i se întâmple ceva.
Cum a murit?
Te rog.
Trebuie să ştiu.
Vei şti.
O să-ţi arate ea.
Cine?
Cine o să-mi arate?
Nu acum.
Peste 4 zile.
Aparatul video îţi arată într-o fereastră tracking-ul...
dar nu-ţi permite s-o măreşti. Singura şansă e restaurarea.
Cei de la arhive mai vin cu casete vechi...
cu pistele praf. Servomotoarele nu le citesc.
Dar ăsta e demenţial. E analog...
şi vede până la marginea benzii.
Nu-l forţa, pentru că te lasă baltă.
Tracking-ul, monitorul, imprimanta, dacă ai nevoie de ea.
La ce ne uităm? Casete de familie?
Prefer s-o văd singură.
Serios.
Cum vrei.
Hai!
Un far.
PRINTEAZĂ
Rahat!
E cineva?
Fir-ar...
Aveai nevoie de ajutor?
Ai...
Duminică
Duminică - Ziua 4
- Cred că asta e tot. - Mulţumesc.
FARURILE AMERICll
"Insula Moesko."
Insula Moesko
Caută
Farul din insula Moesko
Societatea istorică reface farul.
PRINTEAZĂ
Caută
Anna Morgan ţine un concurs ecvestru
cai
Caută
Doamne!
O boală misterioasă afectează caii de la ferma Morgan
"Anchetatorii caută răspunsuri, după ce al doilea cal s-a înecat."
Carantină
Misterul morţii cailor Morgan
Ferma Morgan caută răspunsuri
Nebunia continuă la Morgan
Testele cabalinelor sunt negative
Anna Morgan.
Caii îşi revin după sinuciderea crescătoarei
Necrolog: ANNA MORGAN, CRESCĂTOARE DE CAI PREMIATĂ
Morgan a sărit...
"...avea halucinaţii."
Spitalul psihiatric din Eola
Ce ai păţit, Anna?
Luni
Luni - Ziua 5
Un pachet de Double Lights. Mulţumesc.
15,33$.
Ai să mori.
Vărul meu fuma două pachete pe zi.
A folosit plasturele şi s-a lăsat.
O să ţin minte asta.
- O zi bună! - Şi ţie.
Scuze pentru întârziere.
- Nici o problemă. - E totul în regulă?
Da, a fost foarte cuminte.
M-am dus să-i spun că e ora de culcare...
şi el era deja sub plapumă. Apoi, mi-a citit o poveste.
A învăţat cuvântul "enigmă".
- Serios? - Şi m-a desenat.
Poftim!
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Ruthie, eu sunt. Iartă-mă că te sun aşa de târziu, dar fă-mi un serviciu!
Trebuie să plec în nord, pentru un articol, şi vreau să ai grijă de Aidan.
Rachel, nu ştiu. Cât o să fii plecată?
Doar două zile, promit.
Nu e cel mai bun moment.
- Rachel, mai eşti acolo? - Stai puţin.
Scuze.
E vorba de Katie?
Nu!
De ce?
Nu puteam să dorm.
Cine e, Rachel?
Lasă-l în pace!
Rachel?
Ascultă-mă.
Trebuie să discutăm.
Te cred.
Eşti acolo?
S-a uitat la casetă.
Cine?
Fiul nostru.
Marţi
Marţi - Ziua 6
Mă fotografiezi.
Te-am văzut.
Când sunt în curte, la şcoală.
Eşti acolo.
Vrei să mă vezi mai des?
Nu.
Tu vrei să mă vezi mai des?
- Eu şi Rachel eram... - Tineri.
Mama mi-a spus povestea asta.
Chestia e...
Nu cred că aş fi un tată bun.
Poate pentru că tata a fost...
o mare dezamăgire.
Dar nu vreau să facă altcineva asta.
Să fie tatăl tău.
E o enigmă.
Aşa e.
DE CE AM ASTA ÎN CAP?
- Trebuie să plecăm. - N-am terminat.
Noah mi-a spus să-ţi fac asta.
Poţi trage o linie prin viaţa ei.
Într-o parte e femeia fericită care stă cu soţul ei...
şi călăreşte. Totul e bine, confortabil.
Faţa ei e luminoasă.
E mândră.
Şi într-o zi se întâmplă ceva...
trăieşte ceva urât şi lumina dispare.
Ajunge la spitalul psihiatric din Eola...
singură.
Ce a păţit?
Încă nu ştiu.
Dar cred că e ceva legat de cai.
- Trebuie să mergem pe insulă. - E marţi.
Mai am doar o zi.
Trebuie să mă duc la spital, să aflu tot ce pot despre Anna.
Imaginile de pe casetă ne duc undeva.
Le-a văzut şi Katie.
Cred...
că, înainte să mori, vezi inelul.
Rahat!
Stai!
Richard Morgan, proprietar de fermă
Călăreţ rănit la concurs
Anna Morgan îşi ţinea fiica în braţe, în momentul accidentului
Fiica?
Tu!
E în regulă, nu-ţi fac nimic.
Uşurel!
Aşa.
Nu-ţi fac nimic.
E în regulă, calmează-te.
Ajutor!
Iisuse!
Să mă ajute cineva!
Tăticule, calul meu!
Iese!
Vreau să văd dosarul unei paciente pe nume Anna Morgan.
Îi sunteţi rudă?
Nu.
Îmi pare rău, e un spital de boli mintale. Dosarele sunt secrete.
A murit acum 24 de ani. Nu cred că o să se supere.
Îmi pare rău, e imposibil.
Ştii...
Le-am mai văzut. Am fost sus.
Frumoasă încercare. Arhiva e jos.
Ai câştigat.
Boule!
Eşti aici, Anna?
FERMA DE CAI MORGAN
E cineva?
Scuzaţi-mă, d-le Morgan. Putem sta de vorbă?
Sunt Rachel Keller. Scriu la "Seattle PI".
Vreţi să ştiţi ce e cu caii.
N-am vrut să... Nu v-am găsit numărul de telefon...
Din când în când, vine câte un ziarist...
care a aflat ce s-a întâmplat.
Nu ştiu ce ar mai fi de scris.
Speram să aveţi câteva minute libere.
Aici, munca nu se sfârşeşte niciodată.
Dar am câteva clipe libere.
Despre ce scrieţi?
Despre toţi caii sau doar despre cei care înnebunesc?
Am citit că aţi eutanasiat mulţi.
Majoritatea s-au sinucis. S-au înecat.
Cum au scăpat?
Au rupt gardurile şi au fugit spre apă.
- Au înnebunit? - Aşa se pare.
Sau poate că ei simt unele lucruri înaintea noastră.
Unde sunt caii acum?
Nu mai cresc.
Normal. Nu după ce s-a întâmplat.
Trebuie să fi fost greu pentru amândoi.
Pentru dv. şi pentru soţie.
Îmi cer scuze, cum vă cheamă?
Rachel...
îmi spui şi mie ce vrei, de fapt?
Ştiţi ce e asta?
Cred că e un mesaj de la soţia dv.
Anna e pe casetă. E chiar aici, în camera asta.
Se văd farul, caii...
- De unde o ai? - De la hanul Shelter Mountain.
E singura copie?
Am mai făcut una.
Am mult de lucru astăzi.
Am mult pământ.
Când cred că am terminat cu ceva...
trebuie să repar altceva.
Nu vreţi să vedeţi caseta? Nu sunteţi curios?
Curios?
Nu cred.
- D-le Morgan... - Nu vă pot ajuta.
Unde e fiica dvs.?
- Poate mă ajută - - N-am nici o fiică.
- Poftim? - Ce e cu reporterii?
Faceţi ca toată lumea să cunoască tragedia unui om.
O răspândiţi, ca pe o boală.
- D-le Morgan... - Spune-mi, dră...
...ce crezi că ştii?
Atunci, las-o aşa.
Dna. Morgan, Anna
"Halucinaţiile Annei Morgan."
Ce e cu tine?
"Conceput, '65. Avort, '66.
"Conceput, '66. Avort."
Nu voia să renunţe.
TERMOGRAFIE PROIECTATĂ SUBIECT - SAMARA MORGAN
SESIUNE OPRITĂ la cererea tatălui Vezi înregistrarea SM0015
"Vezi înregistrarea SM0015."
Aidan, e mama ta.
- Bună, mamă. - Unde ai văzut casa...
pe care mi-ai desenat-o?
Ai văzut-o în mintea ta? De asta ai desenat-o?
În mintea mea?
De ce ai desenat casa asta?
- Pentru că aşa mi-a spus ea. - Cine?
Cine ţi-a spus?
Fetiţa.
Vorbeşte cu tine?
Nu.
- Îmi arată lucruri. - Ţi-a arătat caii?
Nu-i place să stea în grajd.
Caii n-o lasă să doarmă.
Deci ea mai stă acolo?
Nu.
Acum, stă într-un loc întunecat.
Eşti prea bătrân ca să prinzi crabi, Cal.
Corpul tău a ieşit din garanţie.
Nici tu nu eşti mare frumuseţe.
Găseşte-ţi una mai bună!
Bună ziua. Sunt dr. Grasnik.
Cred că a venit înaintea mea.
Darby e mereu aici.
Nu-i aşa, Darby?
E băiatul fiului meu. Ai venit cu feribotul, nu?
Da.
- Locuieşti de mult aici? - Aici m-am născut. Sunt singurul medic.
Deci îi ştii pe soţii Morgan şi pe fiica lor.
- O ştii pe fiica lor? - "O ştii pe fiica lor?"
Ce înseamnă asta?
Îmi pare rău. Nu ştiu cum s-o spun...
dar am viziuni. Văd imagini.
Şi fiul meu la fel.
Am venit pentru fiul meu.
Nu ştiu cum, dar...
se întâmplă din cauza acelei fete.
Nimeni n-a mai spus asta de mult timp.
Îşi dorea un copil mai mult decât orice. Biata Anna!
Au încercat ani de zile, dar uneori nu se poate.
Însă, într-o iarnă au plecat din oraş. S-au întors cu Samara.
Ei ziceau că au adoptat-o. N-au spus niciodată de unde.
Spuneau că mama ei murise.
Aveau un copil, aveau caii, totul era minunat.
Până când Anna a început să vină la mine.
Spunea că are viziuni. Vedea lucruri.
Lucruri oribile.
Parcă i-ar fi fost imprimate cu fierul roşu.
Zicea că apăreau doar în preajma Samarei.
Că fata i le transmitea.
Erai şi doctorul Samarei?
Era ceva în neregulă cu ea?
- Din punct de vedere medical? - Din orice punct de vedere.
Când s-a născut Darby...
ştiam că ceva nu e în regulă cu el.
Dar l-am iubit, oricum.
Nu e o muncă uşoară. Iar unii oameni au limite.
Ce s-a întâmplat cu ea?
I-am trimis la spitalul psihiatric din Eola, pe continent.
Probabil că tot acolo e.
Nu ştii sigur?
Cum de nu ştii?
Am avut câţiva ani grei aici.
Ierni aspre...
peşte puţin sau deloc.
Asta era cu mult înainte de cai.
Când trăieşti pe o insulă, dacă răceşti, toţi sunt afectaţi.
Fără supărare, dar ce naiba înseamnă asta?
De când a dispărut fetiţa, ne-a mers mai bine.
1978. Ce întoarcere în timp!
De la recepţie mi-a zis că trebuie să fie aici.
Trebuie să fie. Eşti tatăl pacientei?
Da, Richard Morgan.
- Care e secretul tău? - Regimul şi sportul.
Pe bune?
Asta e tot.
Nu sunt idiot.
Dacă încerci să pleci cu caseta mea...
n-o să mai scapi de mine, ai înţeles?
Vreau doar să mă uit pe ea.
Sunt responsabil pentru toate casetele.
Am un sistem.
Nu vreau să-l strice careva.
N-aş strica...
Vreau doar să ne înţelegem.
Acum, chiar m-am înfuriat.
Scrie cine s-a uitat pe el ultima oară?
Da.
Tu.
Hai!
Abonatul contactat nu răspunde...
sau nu e în zona de acoperire.
Porcăria naibii!
Hai, Rachel!
E cineva?
D-le Morgan?
CERTIFICAT DE NAŞTERE
Înregistrarea SM0015, Samara Morgan...
ora 14.
Ce te ţine trează?
Sigur mai şi dormi.
Visezi ceva?
Să vorbim despre desene.
Cum le-ai făcut?
Cum ai făcut desenele?
Nu eu...
le fac.
Le văd, apoi...
ele...
apar.
Samara, vreau să începi să-mi spui adevărul, bine?
Pot să o văd pe mămica?
Nu, Samara. O vezi după ce înţelegem ce se întâmplă cu tine.
- O iubesc pe mămica. - Aşa e.
Dar nu vrei să-i mai faci rău, nu?
Nu vrei să faci rău nimănui.
Dar le fac rău. Îmi pare rău.
N-o să se oprească.
De asta te afli aici.
Ca să te ajut să opreşti răul.
- O să mă lase aici. - Cine?
Tăticul.
Vor doar să te ajute.
Nu şi tăticul.
Tăticul te iubeşte.
Tăticul iubeşte caii.
Vrea să dispar.
Ba nu.
Însă el nu ştie.
Ce nu ştie?
N-o să-mi mai şoptească niciodată la ureche!
Ce i-ai făcut?
Era fiica ta!
Ai omorât-o pe Samara, nu? Iar când soţia ta...
Soţia mea nu trebuia să aibă copii!
- Ce faci? - Şoaptele...
se auzeau tot timpul. Noaptea, în somn.
Până şi caii le auzeau.
- Ieşi de acolo! - Şi desenele.
Hristoase! Ce putea să-ţi arate!
- Încă le mai arată. - N-o să se oprească.
Venirea ta demonstrează asta.
Unde e? Te rog!
Trebuie s-o opresc. Altfel, fiul meu va muri.
Da. Va muri.
- Ea nu doarme. - Stai!
Nu!
E în regulă.
Gata.
E bine.
Te simţi bine?
Iisuse!
Nu-i place grajdul.
Caii o ţin trează noaptea.
"Nu-i place grajdul."
Ce?
Caii o ţin trează.
Aici o ţinea.
Maică-sa înnebunea.
Morgan dădea vina pe copil.
Şi o ţinea aici.
Singură.
Nu singură.
E ceva aici.
Pare a fi gravat în lemn.
Sau ars.
Am mai văzut copacul ăsta.
- Da, era pe casetă. - Nu.
Am fost acolo.
Shelter Mountain.
Miercuri
Miercuri - Ziua 7
Soarele se vedea printre frunze şi le lumina de parcă luaseră foc.
Exact la apus.
Exact când am văzut caseta.
Asta a fost acum o săptămână.
Ne-am întors de unde am plecat.
Ceva ne-a adus aici. Copacul, desenul de pe perete...
Nu contează.
E prea târziu.
Trebuie să-l ajuţi.
- Despre ce vorbeşti? - Despre Aidan.
Depinde de tine. Găseşte o soluţie în timpul rămas.
O s-o rezolvăm împreună, acum!
- E prea târziu! - Termină! Suntem aici cu un motiv.
- Care? - Nu ştiu...
dar e ceva în camera asta! E în telefon!
În televizor!
Hai! Spune-ne acum!
Uite!
Iisuse!
- Cât de departe crezi că ajunge? - Nu văd nimic.
Să aruncăm ceva.
Crezi că ea e acolo?
Aici sunt!
N-am nimic.
Cred.
Mă duc să caut ceva, să te scot.
Grăbeşte-te!
Ne învârtim
Lumea iubeşte rotitul
Când se opreşte
E doar începutul
Nu e frumos aici, Samara?
E linişte.
Ştiu că o să fie mai bine.
Nu te voiam decât pe tine.
Era încă în viaţă.
E în regulă.
Rachel, a apus soarele!
A apus soarele! Mă auzi?
A apus soarele.
Rachel, eşti acolo?
Aici sunt.
O s-o îngroape săptămâna viitoare.
S-a terminat.
Te simţi bine?
Voia copilul ăla mai mult decât orice pe lume.
Cum a putut face una ca asta?
Voia doar să fie auzită.
Uneori, copiii...
ţipă, plâng sau desenează.
Vreau să mă duc acasă.
Nu-mi pot imagina cum e să stai singur într-un puţ.
Cât ai supravieţui?
Şapte zile.
Ai supravieţui şapte zile.
Ce-ar fi să mă suni cândva?
Dacă nu închiriezi un film.
Sună-mă mâine.
Şi poimâine.
Cât e ceasul?
Foarte târziu sau foarte devreme, depinde cum o iei.
Nu trebuie să te duci la serviciu?
Astăzi, nu.
Ce s-a întâmplat cu fetiţa?
Cu Samara?
Aşa o cheamă?
- E tot în locul întunecat? - Nu.
Am eliberat-o.
- Ai ajutat-o? - Da.
De ce ai făcut asta?
- Ce e, scumpule? - Nu trebuia s-o ajuţi.
E în regulă, n-o să-ţi mai facă nimic.
Ea...
Nu înţelegi, Rachel?
Ea nu doarme niciodată.
Răspunde, Noah!
Hai, răspunde!
Hai, Noah! Răspunde naibii odată!
Hai!
Du-te în camera ta! Acum!
Ce vrei?
Ce vrei de la mine?
De ce nu eu?
Ce am făcut eu, iar el nu?
Voia doar să fie auzită.
Vrea să dispar.
Soţia mea nu trebuia să aibă copii!
- Nu te voiam decât pe tine. - Nu înţelegi, Rachel?
- Însă el nu ştie. - Ea nu doarme niciodată.
Faceţi ca toată lumea să cunoască tragedia unui om.
- O răspândiţi, ca pe o boală. - Nu vrei să faci rău nimănui.
Dar le fac rău.
Îmi pare rău.
N-o să se oprească.
Am făcut o copie.
COPIE
Bag-o!
Dă-i drumul.
Apasă!
O să omoare în continuare, nu?
N-o să se oprească.
Stai liniştit! O să fie bine.
Şi cei cărora le-o arătăm?
Ce o să se întâmple cu ei?
Sfârşit