Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
Suprafaţa Pământului este alcătuită
din 30% uscat
şi 70% apă.
Subtitrarea: redemer0/CAMY/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Un nou născut este format din 70% apă
şi 30% restul.
Cred că asta înseamnă
că viaţa şi apa sunt inseparabile.
La naştere, un copil trece printr-un ritual
aproape identic cu cel cauzat unui păstrăv la moarte.
Peştele este lovit în cap,
astfel curmându-l de suferinţă.
Bebeluşul este lovit la fund,
astfel iniţiindu-l în mister.
La naşterea mea, tatăl meu s-a asigurat că voi primi
mândrul şi bărbătescul nume de Augustine.
Şi, de vreme ce m-am născut în prima familie de pescari,
n-ar trebui să fie deloc surprinzător, că am fost o progenitură a pescuitului.
Am prins primul păstrăv curcubeu cu mama mea,
la râmă când aveam patru ani.
Nu simţeam ostilitate faţă de cei ce locuiesc pe pământ.
Mă gândeam doar la apă.
Singurul lucru la care mă gândeam
era momeala sau musca?
Când am împlinit 10 ani,
am prins al 180-lea păstrăv curcubeu cu tatăl meu, la muscă.
Când eram la liceu
eram iscusit în a prinde păstrăvi.
Dar cu majoretele nu atât de bun.
Iar când majoritatea copiilor îşi făceau planuri pentru facultate,
eu nu-mi băteam capul.
Scârbos!
Am considerat că singura instituţie unde aş putea intra cu notele mele,
este penitenciarul Oregon.
Dar pe apă...
Înţeleg cum gândesc peştii.
Căsătoria părinţilor mei
este că doi poli opuşi: încăpăţânaţi, extrem de loiali
iuţi la mânie.
Mama pescuieşte cu momeală,
e o expertă în a lansa cu râme.
Tatăl meu, e în al doilea rând un scriitor
şi un faimos pescar la muscă, în primul rând.
Fratele meu Bill Bob e diferit faţă de noi.
S-a născut cu o capacitate extraordinară
de a ignora tot ce e acvatic.
Ceea ce în mare parte implică toată familia sa.
Urăşte apa. Nici măcar n-o bea.
Poartă galoşi şi căciulă
aproape în fiecare zi, doar să nu se ude.
Nu că n-ar avea nevoie de puţină protecţie
şi de alte pericole, din când în când.
Noroc că mama are o inteligenţă nativă
şi pare mereu să fie în locul potrivit, la timpul potrivit.
Lupta tatălui meu
cu un păstrăv curcubeu uriaş, pe care l-a numit Nijinsky, era de legendă.
Iar povestea acelui peşte i-a adus faimă, avere
şi un ego mărit.
Crescut de aristocraţi englezi,
le-a moştenit felul de a vorbi şi manierele.
Când semnează o carte, îţi scrie numele întreg,
Henning Hale Orviston.
Pentru a aborda fiecare sarcină...
Eu îi spun H2O.
El e singurul din lume
care mă strigă după numele din certificatul de naştere.
Augustine...
ar fi bine să mai aduci o cutie din maşină.
Tocmai am adus trei cutii.
Să-ţi spun ceva, Augustine.
Până când găseşti pe altcineva care să te angajeze,
poate ai vrea să faci ce-ţi cer.
Da, dle!
Aveţi copii?
Da.
Înainte de a răspunde la câteva întrebări,
lăsaţi-mă să închei zicând că eu consider aceasta legislaţie
ca fiind Actul de Venerarea a Apei.
Da, domnişoară.
Bună... sunt curioasă.
Cum poate fi un act de venerare construirea acelor noi baraje?
Chiar dacă somonii sălbatici sunt destul de norocoşi
să supravieţuiască turbinelor în timp ce urcă în amonte,
somoteii vor fi înghiţiţi, bineînţeles,
de către prădători, când se întorc în ocean.
Poate, în schimb, ar trebui să-l numim Actul de Ucidere a Somonilor.
Pot apărea pagube colaterale în ceea ce priveşte somonii,
dar se vor crea locuri de muncă, se vor reduce taxele şi, în plus,
facem progrese mari în acvacultură.
Veţi fi uimiţi de ce putem face
cu somonul din crescătorii.
Domnişoară, nu se fumează aici!
Stinge trabucul!
Bineînţeles. Mediul.
Haide!
Desigur.
Să mergem. Haide!
Nu este nicio dovadă
că consumul de somon din crescătorii, prezintă vreun risc.
Da, tu şi cu mine putem dezbate asta.
Dar amândoi putem cădea de acord că peştii au locuri mai bune de trăit,
decât bazine cu propriul lor rahat.
Unde-mi sunt cărţile, Augustine?
Mă cheamă Gus!
Scuze.
Părinţii mei se contraziceau la multe chestii.
Dar niciodată nu s-a pus problema care să aibă ultimul cuvânt,
ci doar cine să-l aibă pe următorul.
Cum să le spun că mă gândeam să plec de acasă,
când nici măcar nu puteam strecura un cuvânt în conversaţie.
Deci, Hen...
ai fost vreodată la Royal Lake?
Dacă am fost...
celulele creierului care-şi amintesc asta
au fost distruse de această băutură compătimitoare.
Haide, Gusser...
Spune-i despre bibanul ăla record
pe care tu şi Bill Bob l-aţi scos de acolo, mai de mult.
Augustine, tu te numeşti un pescar?
Mă numesc, Gus!
Ei bine, Gus...
de ce pescuiai bibani?
Dutch Hines spune că...
Dutch Hines e un idiot. Ce ştie el? Biban...
Biban!
Se spune că un om cu o Biblie,
e mai periculos decât un om cu o armă.
Cartea "The Compleat Angler" de Izaak Walton,
era Biblia tatălui meu.
"Regele peştilor, păstrăvul."
Şi de când eram un copilaş
am auzit citându-se şi citându-se greşit din ea, în fiecare zi.
"Prin undiţa de pescuit cu muşte, cea mai estetică experienţă
accesibilă muri..." Nu-mi rupe cartea.
Nu-ţi face griji pentru cartea ta stupidă. Uite.
"Hai! Să-i omorâm pe toţi!
Apoi să găsim o bodegă respectabilă
unde să bem o cană de vin de orz
şi unde să ne bucurăm împreună. "
E complet greşit.
Îţi jur, Hen.
Ai luat umorul lui şi l-ai făcut într-o condamnare la moarte.
Ţi-ai mituit învăţătoarea să-ţi dea diploma.
Arată lipsă de umor din partea ta. Păstrăvul...
Ike Walton a scris toate alea despre pescuitul la muscă
ca să facă nişte bani de buzunar, în plus.
Terminaţi! Tăceţi odată! Terminaţi!
Ce părere ai avea despre mine dacă n-aş pescui la muscă?
Ştii ce eşti? Eşti un fascist al pescuitului.
Eşti un fanatic cu diaree la gură, care îi prea orb să-i vadă pe cei
care nu salivează la sunetul vorbelor tale stupide şi suave.
Singura persoană pe care o iubeşti eşti tu,
pentru că ai capul atât de sus în fund...
Gata, Gus Orviston,
nu aşa se vorbeşte cu tatăl tău.
Ce naiba te-a apucat?
Tu eşti o scorpie lacomă
şi nu ştii nimic despre pescuit sau despre viaţă.
Niciunul dintre voi doi nu ştiţi pentru că sunteţi
atât de adânc îngropaţi în rutină că aveţi noroi în urechi.
Trebuie să plec de aici.
Vedeţi asta?
Nu, nu, nu Nijinsky.
Asta e sursa prostiilor voastre.
Nijinsky era un membru stimat al familiei
încă dinainte să mă fi născut eu.
Chiar dacă trupul lui
era prins deasupra vetrei din sufragerie,
spiritul său mi-a bântuit fiecare colţ al vieţii.
Ce poţi spune după ce ai incinerat
premiul părinţilor tăi în şemineu.
Singurul lucru care-mi trecea mie prin minte era "Adio! "
Pentru mine, fericirea nu s-ar putea găsi niciunde, decât pe ţărmul unui râu.
Aşa că am luat puţinele lucruri care erau ale mele...
şi m-am îndreptat spre râu.
Şi spre o nouă viaţă lipsită de orice obstacol ce stă între mine
şi iubita mea artă de a pescui.
Nimic nu se compară cu sentimentul
care ţi-l dă un păstrăv care dansează prin râu,
care face undiţa să pulseze ca o inimă în mâinile tale.
Îţi face mâinilor,
ceea ce face visurile eternităţii inimii tale.
Şi totuşi, am omorât păstrăvul.
E ciudat să-ţi omori partenerul de dans,
dar asta am făcut.
Am făcut-o pentru că lumea e ciudată.
Pentru că lumea nu-ţi permite să-ţi faci propriile reguli
bazate pe cum ţi-ai dori să fie lucrurile.
Pentru că e o lume în care indiferent cine ai fii,
fericirea ta, supravieţuirea ta,
se bazează pe sacrificiu.
Sacrificiu dulce şi suferind.
Bună treabă, fiule.
Foarte frumos.
Câte ai?
Cam o sută.
Le iau pe toate.
Grozav!
Hei! Opreşte-te!
Salutare!
Bună, mă cheamă Kernie.
Iar el e Bernie,
Marlene, Charlene şi Darlene,
iar ăsta de aici e Ernie,
numai că noi îl strigăm Hemingway, pe scurt.
Eu sunt Gus.
Da, da. Ştim.
Locuieşti chiar acolo în amonte lângă pădure.
Hei...
Poate că vreţi... nişte peşte, peşte afumat...
Da! Da!
Nu, nu, nu. Nu-l luaţi, nu-l luaţi.
Cât gustaţi voi acolo, eu o să...
merg mai departe.
Stai!
Avem ceva pentru tine. Aşteaptă aici.
Îţi place să pescuieşti?
Dacă vrei vreodată nişte lecţii sau orice,
poţi să treci pe la mine la cabană.
Poftim.
Sunt noi, aşa că sunt foarte bune.
Mersi...
E aşa de... nu cred că...
Nu, nu. E bun, e bun.
E grozav.
Bună, sunt Gus.
Da, ştiu.
Mulţumesc.
Pa!
Mersi. Îmi pare bine că v-am cunoscut.
Bună treabă, Rodney.
Alfred, îţi promit,
voi mânca altceva mâine.
Abe, eşti acolo?
Abe! Eşti bine?
Ai văzut vreun pescar singur.
Scuze. N-am văzut pe nimeni.
Abe!
Abe, unde eşti?
Haide, Abe!
Abe!
Un singur lucru poate fi spus despre natură.
Dacă faci o regulă amărâtă ca s-o descrii,
te va contrazice chiar dacă va trebui să se dea peste cap.
Şi ce dacă? Dacă ar descoperi cineva vreodată adevăratele legi ale naturii,
natura se va ridica şi-l va spulbera,
înainte să poată spune cuiva.
Iisuse Hristoase!
Nu. Cred că-l cheamă Abe.
Poate Abe ştia.
Poate a descifrat întreaga lume
şi era pe cale să-mi spună în timp ce pluteam pe lângă el.
Poate că Dumnezeu a prins de veste şi şi-a întins piciorul invizibil,
s-a împiedicat şi l-a înecat.
Măcar de ştia prostul să înoate.
Uşor, prietene.
Să vedem dacă te putem dezgheţa.
Eu sunt Titus.
Titus Irving Gerrard. La dispoziţia ta.
Îmi pare bine. Eu...
sunt simplu Gus.
Simplu Gus? Nu prea cred.
Oricine ştie secretele
capturilor pe care le-ai făcut azi
nu e simplu în nimic.
Nu-i niciun secret în capturile alea.
Păstrăvul pe care l-am prins la muscă.
Cadavrul pe care l-am prins plutind.
Da, păi...
Ai ajutat familia lui Abe,
recuperându-i cadavrul.
Şi, de vreme ce suntem cu toţii destinaţi să ajungem cadavre
şi posedaţi spiritual de suflete nemuritoare,
nu văd niciun motiv să lăsăm vecinătatea cadavrelor să ne strice ziua.
Dacă crezi că suntem posedaţi de suflete nemuritoare,
aşa mi-ar plăcea să le văd.
Poate nu te uiţi unde trebuie.
Pentru o viziune clară.
Mersi.
Şi, mersi că m-ai adus.
Un pescar a murit.
Toţi pe care-i cunosc vor muri într-o zi.
Ce pot să fac eu?
Moartea e cel mai natural lucru
şi cu toţii avem abilitatea asta. Singura întrebare este
când o vom stăpâni. Nu contează ce facem,
sau ce nu facem.
Ăsta nu este un gând trecător.
E o goliciune frământătoare, mai reală decât frigul.
Asta-i o porcărie.
Mama a aruncat acel schelet de pui de iepure
care atârna la mine în dulap.
Ăsta e talismanul din seara asta?
Da.
A trebuit să-mi găsesc unul nou.
Fă orice te ajută să dormi, Bill Bob.
Gussy?
Bill Bob?
M-am gândit că te-ar face să te simţi mai bine,
dacă ţi-aş explica că ai un înger de grădină.
Vrei să zici înger păzitor?
Nu. Vezi, tu crezi că eşti singur.
Dar nu eşti. Ai un înger de grădină,
el e geamănul tău.
Se numeşte înger păzitor.
Nu. Eu vorbesc despre un înger de grădină.
E ca şi umbra ta.
Talisman.
Înger de grădină.
Gussy, îngerii de grădină vin din pământ,
ca şi morcovii.
Când ies prima dată din pământ,
în lumea grădinii, sunt foarte bătrâni,
sau răniţi, sau bolnavi.
Şi cu cât trăiesc mai mult acolo, cu atât cresc mai tineri şi mai mici
şi cu atât devin mai fericiţi şi prietenoşi.
Când se fac micuţi, micuţi,
dispar din lumea grădinii şi apar în lumea noastră
şi facem schimb de locuri.
Ce facem?
Facem schimb cu geamănul nostru.
Noi mergem acolo, iar geamănul nostru vine aici.
Călătorim în sus şi-n sus, printr-un tunel lung şi negru,
până când ajungem pe meleagurile îngerilor de grădină.
Creştem ca morcovii.
Facem schimb înainte şi înapoi.
Ştiind asta, te face să te simţi mai puţin singuratic, Gussy?
Da, Bill Bob.
Mersi.
Scuze.
Eu...
Nu te speria.
Sunt... Sunt doar un...
Am venit aici ca să înot.
Trebuie să plec.
Ştii...
Să nu...
Pa!
Hei!
Eşti bine acolo?
Da.
Eşti rănit?
N... Nu.
Poţi să cobori?
Nu.
De ce?
Aşa.
Bine, mormăilă.
Dacă asta-i tot ce ai de zis, atunci baftă.
Nu, nu. Nu pleca.
De ce?
"Nicio viaţă, bun discipol
Nicio viaţa nu-i atât de fericită şi plăcută
ca viaţa unui pescar bine guvernată.
Deci, putem spune că Dumnezeu n-a făcut niciodată...
o mai calmă şi liniştită...
şi inocentă recreere decât pescuitul."
Presupun că nu.
Şi acum, cred că este timpul...
să-ţi repari undiţa...
care nu ar trebui lăsată în apă să pescuiască singură.
Dă, ăsta făceam, nu-i aşa?
Ciudat, pentru că eu credeam...
încercam să prind un păstrăv-curcubeu.
Şi tu... ce faci aici?
Sunt pescar, dar vin aici doar să înot.
Dacă eşti pescar, atunci unde-ţi este echipamentul?
Am echipamentul acasă, în Tamanawis.
Dar să spunem rugăciunea şi să sărim în micul dejun.
Ce spui, savanto?
Poţi spune rugăciunea cât vrei.
Doar să nu sari în micul dejun.
De ce?
Pentru că îţi vei rupe gâtul...
până îmi dau seama în ce dialect vorbeşti.
Este Zizak Waltley. Adică Zisac Walters...
Izaak Walton?
Da!
Şi pe tine cum te cheamă?
Spune-mi Gus.
Dar pe tine cum te cheamă?
Eddy.
Doar Eddy. Încântată să te cunosc.
Eddy, ca şi nuielele din cercurile apei.
Aş vrea eu.
Nu.
Eddy, ca pe tatăl meu, Edwin.
Trage.
Unde te-ai dus?
Sacajawea Argeiphontes! Sunt rănit.
Titus?
Poetul sufist Attar a scris...
"O mică musculiţă care a intrat în urechea lui Nimrod...
i-a tulburat creierul acelui idiot timp de secole."
Te rog... Gus. Salvează-mă de soarta lui Nimrod.
E fără speranţă.
N-am să prin niciodată unul din acei păstrăvi minunaţi.
Ai folosit unul din cele două cuvinte...
care ar trebui şterse din vocabularul fiecărui pescar.
- Fără speranţă? - Nu. Întotdeauna şi niciodată.
- Cum te simţi? - Fără urechi, mulţumesc.
Pentru puţin.
Consideră că nu ţi-am mulţumit.
Ce-i asta?
Este o poveste lungă şi plictisitoare.
Dacă nu mă înşel, am mai văzut privirea asta.
E implicată şi o femeie?
De două ori a scăpat.
E alunecoasă.
Alunecoasă adică deloc?
Nu e un peşte, Titus.
Poate nu, dar mie mi se pare...
că spui povestea cu cea care ţi-a alunecat printre degete.
O să-mi trăiesc viaţa de acum încolo fără să o mai văd...
pe frumoasa pescăriţă?
Este... o perspectivă nefericită.
Ei bine...
Cred că nu a mai rămas nimic de făcut...
decât să beau până mor.
Recunosc că nu există niciun leac pentru starea ta sufletească...
însă există trei consolări.
Bine.
Prima este speranţa. O vei reîntâlni din nou.
Da, slabe şanse.
Gus, dacă e la fel de frumoasă precum spui...
E de două ori mai frumoasă decât am spus.
Îţi ştie numele. Cunoaşte râul.
Te va găsi.
Da sau ar putea să ne crească aripi.
Ar putea.
Bine. Care sunt celelalte două consolări?
Deja ai adăugat o doză sănătoasă la cea de-a doua.
A treia, însă, necesită mai mult talent.
Ce fel de talent?
Aptitudine filosofică.
Titus, ştiu să filosofez...
la fel cum ştii tu să zbori.
Cred că în seara asta ar trebui să te faci praf.
De mâine, vom începe să filosofăm.
Ţi-am spus...
Nu ştiu să filosofez.
Păi nici eu nu ştiu să pescuiesc.
Bine, deci...?
Ne învăţăm reciproc.
Ce am de pierdut?
Nefericirea ta.
Da, sigur.
Ce e asta?
O imitaţie de lăcustă?
Este o reprezentare abstractă...
a unui turist obez pe un teren de golf.
Se numesc "bermude".
Aici, peştişorule.
Îmi place. Ce spui dacă migrăm de la o ţeavă care curge...
mai aproape de civilizaţie?
La Portland?
Sigur.
Ziua care urmează, adesea seamănă cu cea care a trecut.
Eu vreau să merg s-o găsesc pe Eddy.
Haide.
Titus?
Titus!
Da?
E câinele tău?
Da.
Se cam holbează la mine.
Şi?
Muşcă? Pot să mă mişc sau...
De ce nu pleacă?
El... nu muşcă fără motiv.
Dar ar trebui să te mişti.
Stai pe scaunul lui Descartes.
Uşurel, amice.
O să mă mut pe canapea.
Şi scaunul lui Descartes...
va fi în regulă.
Titus?
Acum stă câinele pe scaunul lui Descartes.
Şi se leagănă. Să-i spun să se dea jos?
Nu, nu-i spune. Câinele este Descartes.
Păi, atunci...
E uimitor.
Cum l-ai învăţat să se legene cu scaunul?
Nu despica firul în patru, Gus.
O să-l derutezi.
Ţelul imediat a lui Descartes este umanitatea...
la fel cum a noastră este divinitatea.
Ce?
Scuze. Bănuiesc că...
eu sunt de modă mai veche, ştii?
Fido, Rover, aport, rostogoleşte-te.
Ei bine, Gus...
eşti gata de pescuit?
Ce să pescuiesc?
Fericirea.
Şi unde pescuieşti tu asta?
Crezi ce scrie acolo?
Nu sunt un om normal, Gus.
Cred în râurile care izvorăsc din apa vieţii.
Cred că sufletul nostru înoată în acea apă.
Cred că Iisus, Buddha, Krishna, Mohamed
sunt savoare din apă.
Aş vrea şi eu să cred.
Şi de ce n-o faci?
Momeală sau muscă.
Prăjit sau amestecat.
Iisus sau Mohamed.
Adică, este vreo diferenţă?
Chiar contează?
Unde sunt toţi aceşti înţelepţi sau budişti...
acum când avem nevoie de ei?
L-ai recunoaşte dacă l-ai întâlni?
Fii serios, Titus.
Chiar şi Izaak Walton vorbeşte despre toată bunătatea...
Mamei natură.
Nu l-am văzut niciodată deşi am pescuit în 10 state.
Oricine este, indiferent cine sau oriunde este sau nu este...
Dacă vrea cu adevărat să-L văd...
poate ar trebui să înceteze să mai fie aşa de nevăzut.
Bine. De ce un ageamiu ca mine nu poate prinde un peşte?
Răspunsul nu este evident?
Nu cumva pentru că la nivelul actual al meu de abilităţi...
peştele ar trebui să fie atât de tâmpit...
şi extrem de evaziv încât nu merită să fie prins?
Cât de evaziv...
ar trebui să fie un lucru minunat precum este sufletul nostru?
Pescarii ar trebui să fie cel mai uşor de convinşi...
să-şi caute sufletul, fiindcă pescuitul nu este decât...
urmărirea acestui evaziv.
Cum poţi fi atât de răbdător să cauţi un peşte...
şi atât de pripit să-ţi aşterni pe hârtie sufletul...
doar pentru că nu-l vezi?
Bună.
Da.
Caut o fată pe nume Eddy...
care lucrează pentru dvs.
A lucrat la voi la piscină...
la acele momeli de acum câteva luni?
Are altă slujbă?
Bine, Poate aţi putea să-mi spuneţi...
unde lucrează acum?
Nu, pentru că e chestie de confidenţialitate. Corect.
Aveţi vreun supervizor cu care aş putea vorbi?
Probabil eşti ultima vieţuitoare care a rămas aici.
Mă gândesc la o furnică. Sună bine?
Crezi că sufletul bate mai greu dimineaţa...
şi mai târziu spre seară...
asemenea unui peşte?
S-ar putea.
Bine, atunci cum crezi că..
ar trebui să pescuiesc?
Cu o undiţă a sufletului, bănuiesc.
Şi de unde iau una?
Aici e bine.
De aici ai luat-o pe a ta?
Eu o am pe a mea aici.
Tu o ai pe a ta acolo.
Tot nu pot să-mi dau seama ce e o undiţă de suflet.
Să-ţi arăt?
- Poţi? - Pot, prin analogie.
Dar întâi va trebui să răspunzi la câteva întrebări.
Dă-i drumul.
În regulă.
Unde este Rodney, undiţa ta de încredere...
în clipa asta?
În acest moment...
stă agăţată de peretele cabanei.
Cine a transformat-o pe Rodney...
dintr-o scândură imperceptibilă...
în undiţa minunată care este astăzi?
Eu.
Da. Şi cine anume îi controlează destinul?
Cine decide când să stea atârnată pe perete...
sau să meargă în spatele camionetei
sau să pescuiască păstrăvi?
Şi cine, într-o zi, va decide că este uzată...
şi o va încredinţa unui rug funerar?
- Eu. - Excelent.
Îmi aduci câteva tacuri?
Da, două.
Acum, cine crezi că...
te-a creat...
în pescarul care eşti astăzi?
Aş vrea să ştiu.
Excelent!
Şi cine îţi controlează destinul?
Şi asta aş vrea să ştiu.
Foarte bine. Şi cine, într-o zi...
îţi va încredinţa trupul unui mormânt călduţ?
Şi asta aş vrea să ştiu.
- Perfect! - De ce e perfect?
Am spus doar: "Aş vrea să ştiu. "
Doar nu vroiai să spun...
"Dumnezeu, " sau "Sufletul meu"...
Gus, sunt un filosof. Nu sunt evanghelist.
Chestia cu "Aş vrea să ştiu" este crucială.
Adică, să spui, "Dumnezeu a făcut-o, " şi să rămâi cu asta?
Asta înseamnă să abandonezi căutarea înainte să începi.
Crede-mă, nimeni n-a descoperit adevărul niciodată...
râgâind răspunsurile la întrebări la Şcoala de Duminică.
Acum, noi doi am fost de acord, nu-i aşa,
că Rodney aparţine uitării
şi tot ce ar fi lăcuit.
Aşa este.
Aşadar, nu este logic...
ca ea să fie la fel de uitată când vine vorba...
de Gus?
Chiar dacă Gus este creatorul ei?
Chiar dacă Gus îi controlează destinul?
Chiar dacă Gus este...
Să-i spunem pe nume. Gus este esenţa ei.
Da, este logic.
Deci, prin urmare, este posibil...
ca tu şi eu, poate...
să fim la fel de uitaţi...
prezenţei Creatorului?
La fel cum uitarea este un controlor al destinului?
Aşa cum este uitarea pentru esenţa noastră?
O esenţă care ne mânuieşte chiar şi mai abil...
decât o mânuieşti tu pe Rodney.
Sigur, este posibil.
Poftim, ai răspunsul.
Rodney este pentru Gus...
cum este Gus pentru esenţa lui.
Numeşte-o esenţa sufletului, şi tu, domnule...
ţi-ai căpătat undiţa sufletului.
Eu?
Deci, nu contează cât de prost fără speranţă sunt...
comparativ cu esenţa sufletului meu...
încă mai am un scop profund.
Îmi place, Titus.
Îmi place.
Mulţumesc.
Am sustras-o din Plotinus.
Stai aşa!
Ţine-o bine. Uşor.
Uşor. Nu forţa, nu forţa.
Uşor. Uşor.
E un somon american frumos, fiule.
Nu e american. E un păstrăv de apă dulce.
Ce faci?
Am fost păcălit, fir-ar să fie.
Am pescuit toată ziua...
şi nici măcar n-a tras.
Sunt ghinionist.
Sau ratat.
Ce-ai zis?
Am terminat.
Am venit aici de dimineaţă...
şi nici măcar unul.
Tu apari aici şi în 10 secunde...
hodoronc-tronc.
Te-ai lipit de un somon frumos.
Deci... tu...
ştii ceva poveşti bune despre sportul ăsta al nostru?
Da.
Deci, ce ştii?
Dacă vrei să prinzi unul cu solzi albaştri...
ai nevoie de un echipament mai uşor.
Ai vreunul cu tine?
Cred că...
Cred că putem folosi amândoi undiţa mea.
Aşa mai stăm de vorbă.
Fir-ar al naibii!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
E în regulă, e în regulă. E în regulă.
Ce-ai spune să stai aici...
şi să ţii asta. Am să improvizez ceva.
Bine.
Pune...
Pune râma acolo.
Nişte argilă. Chiar acolo.
Îl înveleşti aşa...
şi îl netezeşti.
Cum se numeşte invenţia asta?
"Degetele cu cremă".
Fii pregătit.
Am prins unul! L-am prins. L-am prins.
Da, să nu-l scapi.
L-am prins! L-am prins.
Haide.
L-ai prins.
Fii atent aici.
Frumos.
Ce zici, 45 de cm?
Le poţi spune oamenilor că are 60 cm.
Îmi place.
Hei, trebuie să merg imediat în oraş,
şi să notez ca să apară mâine în ziar.
Pentru ce, mâine?
Post Telegram.
Dutch Hines.
Dutchman Pescarul.
Tu eşti Dutch Hines.
Da, pe tine cum te cheamă?
Doar Gus.
Dar e mai mult o poreclă.
Eu nu l-aş folosi.
Ştii, aş vrea să-ţi iau un interviu, Gus.
N-am mai avut o zi bună la pescuit...
de când am pierdut nouă păstrăvi pe Kilchis...
acum doi ani. Pescuiam cu Fuzz Gramsay.
Da, îmi amintesc de călătoria aia. Ai scris-o de vreo doisprezece ori.
Da! Deci, vrei să dai un interviu?
Mă laşi o secundă?
Sigur.
Dutch Hines vrea să-mi ia un interviu.
Idiotul are vreun sfert de milion de cititori.
Ar putea scrie despre mine săptămâni întregi, fără să fie distras.
Nimic nu-l va distrage câteva luni...
pentru că nu va mai prinde niciun peşte câteva luni.
L-a îmbogăţit pe Fuzz Gramsay doar fiindcă l-a vizat.
Dacă mă vizează pe mine...
aş avea câteva zeci de mii până la sfârşitul lunii.
Ce zici? Vrei să-mi dai un interviu?
Ascultă aici, Caroline.
"Printr-un noroc chior, câinele bătrân a învăţat o sumedenie de trucuri...
de la un tânăr peste care a dat,
şi care ar putea fi...
cel mai bun pescar din Nord-vestul nostru...
care nu s-a mai fost întâlnit de câteva zeci de ani.
Prietenii lui îi spun Gus.
Dar ne-a spus că e doar o poreclă."
Bine. Numele meu adevărat este Antoine Chapeau.
M-am născut în Palm Springs, California...
unde am avut
un salon de înfrumuseţare.
Îmi petreceam toată ziua...
uitându-mă la părul femeilor.
Dar ştii ceva, Dutch?
Credeam că o să înnebunesc...
uitându-mă la părul femeilor...
şi îmi imaginam că mă uit la un somn de vreo 5 kg.
Sau la alge sau ceva. O ştiucă de 3 kg. Nu conta.
Totul îmi reamintea de râu.
Şi în sfârşit, ştii ce-am spus?
Antoine, asta nu poate fi sănătos.
Mi-am luat inima-n dinţi. M-am mutat în Oregon...
şi m-am apucat de pescuit.
Toată ziua, în fiecare zi, pescuiam.
"Şi pescuieşte cu o pasiune şi un talent...
pe care pretinde că le-a căpătat folosind o undiţă...
în deşerturile din afara oraşului Palm Springs.
Acest pescuit pe uscat, cum îl denumeşte, l-a învăţat...
atât incredibila răbdare cât şi abordarea şamanică...
pentru sportul care îl caracterizează astăzi. "
Ascultă, trebuie să mă întorc la redacţie.
Ce spui dacă ne întâlnim săptămâna viitoare...
şi îmi povesteşti mai multe?
Bine. Dar doar dacă pui un mesaj în ziar pentru mine.
"Fetei care a fugit de acest băiat...
şi care i-a recitat din Izaak Walton în copaci...
te rugăm contactează-l pe Gus la celălalt râu.
Are băţul tău şi peştele...
şi vrea să ţi le returneze.
Este total inofensiv şi te îndeamnă...
să iei cu tine o armă încărcată dacă ţi-e frică de el.
Atâta timp cât vii. Mulţumesc."
Gus!
Vrem să mergem la pescuit.
Este timpul pentru altă lecţie.
Salut, băieţi. Putem s-o facem altă dată?
Nu prea am chef.
Pescuit. Pescuit. Pescuit.
Să mergem să pescuim.
Să mergem.
Poftim, mergem.
Foarte frumos.
Hei, hei.
Dă-mi-o.
Încetaţi, s-a agăţat.
Ce?
S-a agăţat. Vezi?
Doamne.
Hemingway, vino aici.
Vino aici. Hei!
Vrei să prinzi peştele ăsta?
Chiar aici. Aici este locul, bine?
Mergi spre vest. Spre vest, în regulă?
Poftim. Mult noroc.
Cum merge?
Da, pescuiesc aici în fiecare zi cu ele.
Astea sunt bune.
Mult noroc.
Cum merge?
Da.
Mult noroc.
Vezi tu, am citit că ar fi trebuit să aduc o armă cu mine, aşa că...
Ţi-am urmat sfatul cu exactitate.
Cred că ai undiţa mea.
Sigur.
Şi un peşte.
Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă. Iau undiţa şi peştele, dar...
ce este asta?
Mulineta este împreună cu undiţa.
De unde ştiai că o să vin după ele?
Nu am ştiut.
Totul m-a făcut să cred că nu o să vii.
Ar trebui să-ţi spun ceva.
În legătură cu ziua aia.
Nu am fugit.
Nu am fugit niciodată.
Eram desculţă, aşa că...
m-am ascuns în pădure şi...
te-am văzut urcându-te în copacul ăla...
unde prinsesem peştele ăla.
Iar apoi, am călcat într-o portocală...
şi pe asta.
Vezi tu, când ai venit cu zgomot...
ai venit din amonte.
Iar portocala...
Iar portocala şi acest... acest telescop...
acest telescop... erau în aval.
Adică, haide, nu este nevoie să fii
afurisitul de Sherlock Holmes...
- Bine. - Ca să deduci...
Bine, bine, bine.
Ascultă-mă o secundă.
Că mă spionai când eram...
Bine, aşteaptă... Aşteaptă, nu...
Când eram...
Aşteaptă. Lasă-mă o secundă. Bine?
Bine, recunosc că ăsta este telescopul meu.
Şi îmi pare rău că te spionam, dar...
Serios, doar rătăceam...
căutând un loc de înot şi apoi...
te-am văzut pe tine.
O fată foarte frumoasă.
Şi pescuiai.
Şi în felul tău "Nu voi reuşi"...
ai aruncat băţul ăla...
în apă, şi felul în care ai intrat în apă şi ai înotat după el...
Am ştiut că ai un fel de a vedea lucrurile...
un mod de a privi viaţa şi lumea...
exact în acelaşi mod în care am încercat eu să privesc lucrurile...
În viaţa mea, am cunoscut doar două persoane...
care au privit lucrurile...
asemănător de modul ăsta al tău.
Fratele meu mai mic...
şi un filosof care vorbeşte cu câinele său.
Şi în cazul lor a fost dragoste la prima vedere.
w wW.su Btit rari-n oi.Ro
Dar nu îmi pare rău.
Când vezi cel mai uimitor lucru
pe care l-ai văzut...
nu te mai gândeşti la ceea ce este corect, sau politicos...
sau îţi spui să ascunzi asta.
Pentru că nu te poţi opri să priveşti.
Eşti...
Eşti neajutorat.
Ce este atât de amuzant?
Îmi pare rău.
Tu.
Într-un copac.
Vorbind despre lucruri precum...
"Elev bun"
şi "Dumnezeu nu a făcut niciodată...
o recreaţie mai pură, inocentă...
decât pescuitul".
Îmi place asta, Gus.
Pot să-ţi pun o întrebare?
Da.
Ce cauţi aici?
Asta este cabana mea.
Nu ar fi trebuit să te întreb eu asta?
Nu.
Nu aici, în locul ăsta. Vreau să spun...
Aici!
Aici.
Singur.
Pescuiesc.
Tu ce cauţi aici?
Aici, aici?
Aici, aici.
Pescuiesc.
Ştii, te-am văzut în Portland.
Da? Unde?
Te-am văzut salvând păstrăvul ăla din pârâul ăla murdar.
Cred că poţi spune că m-a făcut...
curioasă.
Aşa că am venit aici...
să văd ce este de văzut.
Şi m-am întâlnit cu un băieţel...
care îşi spune Hemingway.
Şi el imediat...
a început să spună o poveste epică...
despre un peşte uriaş pe care l-a prins cu ajutorul...
unui anumit super erou pe nume Gus.
Care şi-a petrecut şapte minute sub apă
înainte să se lupte cu peştele cu mâinile goale.
Prostii.
Ştiu.
Asta am crezut şi eu.
Dar am putut vedea în ochii lui...
ce credea despre tine micuţul Hemingway...
şi asta m-a făcut şi mai curioasă.
Ştii, probabil că am citit...
articolul despre pescuit al lui Dutch...
de vrei 8.000 de ori.
Ştiu că tu ai fost.
De data asta am venit să te văd pe tine.
Ştii ce s-a întâmplat în continuare?
Da.
Ştii?
Da.
I-ai aruncat peştele uriaş în foc?
Nu era un peşte obişnuit.
Era Nijinsky.
Sunt sigură că a fost totul în regulă.
Nu chiar.
De atunci nu am mai vorbit cu niciunul dintre ei.
Nici măcar nu ştiu de ce am venit aici.
Cred că trebuia doar să plec.
Părinţii tăi par a fi un cuplu interesant.
Interesant este un cuvânt blând pentru asta.
Bravo, Nijinsky.
Sunt două povestiri...
despre cum Nijinsky şi-a găsit calea...
spre şemineul părinţilor mei.
Cea care o povesteşte tata.
Şi cea adevărată.
Ambele versiuni încep în acelaşi fel.
Cu o luptă epică...
între un tânăr pescar hotărât...
şi un peşte gigantic.
Niciunul dintre ei nu a realizat...
că soarta...
îi atrăgea undeva în josul râului.
A fost cel mai mare coşmar al tatălui meu.
Un pescar începător...
îl costase prinderea uriaşului Nijinsky.
Oricine ar fi fost acest băgăcios...
trebuia să aibă de a face cu el.
Tu...
Ca de la bărbat la bărbat.
Ai face bine să te abţii de la pescuit şi să te aperi.
Pentru că unul dintre noi va intra în râul ăla...
în căutarea peştelui meu!
În regulă, şmechere.
Dar îţi garantez naibii...
că nu voi fi eu aia.
Haide, luptă-te cu mine!
Luptă-te cu mine! Haide.
În timp ce tatăl meu o privea pe femeia aia...
mulinând acel Nijinsky...
nu avea nicio idee...
ca ea va deveni adversarul său pe viaţă.
De asemenea, a devenit mama mea.
Pari să ai nevoie să te încălzeşti puţin.
Părinţii mei au ajuns la o înţelegere.
Povestirea va fi spusă aşa cum ar fi trebuit să fie.
La urma urmei, după cum credea tata...
ea provocase ruperea firului...
iar el îşi petrecuse atât de mult timp încercând să obosească peştele...
făcând să-i fie mai uşor mamei să-l tragă afară.
Înţelegerea fusese făcută.
H20 va avea povestea sa.
Dar niciodată...
nu vor folosi ceva care să semene măcar cu raţiune...
în discuţiile lor despre arta pescuitului.
Niciodată nu vor mai merge la pescuit împreună...
şi niciodată jurămintele lor de căsnicie nu vor fi slabe sau firave.
La naiba.
Legarea firului este cu siguranţă o treabă grea...
dar nu trebuie să te afecteze aşa, draga mea.
Da, ei bine, nu firul mă preocupă.
Gus.
Nu mă pot împiedica să nu simt...
de parcă l-am lăsat să plece.
Nu poţi ţine o persoană...
într-un loc în care nu vrea să fie.
Nu, dar cel puţin nu poţi face acel loc...
ca unul pe care să vrea să-l viziteze?
La naiba.
Dă-mi-l pe celălalt.
Ce este asta?
Este talismanul de astăzi.
Ce ai spus?
Când ai fost mică, nu ai avut...
ştii, vreun animal de pluş...
sau o păturică, sau altceva...
fără de care credeai...
că nu te poţi culca?
Aveam o pernă uriaşă
pe care trebuia să o iau pretutindeni.
În regulă. Ei bine, Bill Bob are talismane.
Bine.
Talismanul este...
este un obiect ales cu grijă...
din aventura acelei zile.
Aşa că este diferit în fiecare noapte.
Şi la fel de important ca talismanul...
este locul ales pentru el.
Dacă este alterat în vreun fel...
înainte ca Bill Bob să adoarmă...
are acelaşi efect ca şi când nu l-ar avea.
Nu face gălăgie, nu protestează, el doar...
nu se duce la culcare.
Întreaga noapte.
Odată, talismanul a fost...
un rahat de câine uscat.
Şi devenise alb...
din cauza soarelui şi a elementelor naturii, şi...
şi avea exact forma unui micuţ urs polar care dormea.
Dar Bill Bob a spus că era un micuţ urs polar care dormea.
Şi că fusese mâncat de către un câine şi fusese indigerabil...
şi apoi îl eliminase...
şi datorită acestei experienţe...
era în comă.
Bill Bob voia să invoce puterile Zânei Măseluţă...
ca să-l readucă la viaţă.
Dar mama a aruncat sărmanul urs polar afară pe fereastră...
fără nicio întrebare sau măcar o scurtă privire...
la forma sa miraculoasă de urs.
Ea nu i-a crezut povestea.
Cred că nu.
Şi nu a dormit întreaga noapte?
Plecăm.
Unde plecăm?
Ei bine, eu mă duc în Portland în seara asta...
iar tu...
tu rămâi aici.
Haide.
Haide, ce?
Care este cel mai slab fir pe care îl ai?
De un kilogram şi jumătate.
În regulă, dă-mi băţul.
Leagă firul şi pune-i momeală.
Haide.
Asta...
îţi va strica planul dacă întreb...
ce anume faci?
Pescuiesc.
Realizezi...
că sunt doar peşti Chinook...
în apă acum, nu-i aşa?
Ştiu asta.
Pot cântări 25 de kilograme.
Ştiu.
Aşa că...
chiar dacă ar fi posibil...
să prinzi un Chinook...
cu firul ăla fără să se rupă,
nu l-ai putea aduce la mal nici dacă ai încerca toată noaptea.
Ştiu asta.
Dar trebuie să pleci înainte să se însereze.
Da.
Dar tu nu trebuie să pleci, Gus.
Trebuie să urmezi planul.
Aşa. Vino aici, Gus.
Vino aici.
Ia undiţa.
Ţine vârful în sus.
Nu te lupta cu el.
Fă-i pe plac.
Ce?
Ai obosit?
Şi eu.
Te duci acasă?
Mă gândeam eu că eşti fată.
În timp ce mergeam în susul râului...
simţeam ca şi când eram într-o călătorie primordială
spre o casă uitată, antică.
Pescarul din mine era descurajat.
Cu un fir atât de subţire...
nu s-ar fi putut pune problema...
să aduc vreodată acel peşte la mal.
Aşa că nu ar fi fost nicio trădare.
Nicio luptă. Niciun sacrificiu.
Nicio moarte.
Era doar un peşte Chinook...
care conducea un pescar descurajat...
în noapte.
În timp ce priveam soarele trezind valea...
simţeam că un prieten vechi, pierdut de mult...
mersese pe drum, nevăzut, alături de mine.
Imediat acel sentiment m-a părăsit...
şi s-a contopit cu razele soarelui.
Din acest moment, am ştiut că nu există nicio scăpare...
că nu am unde să mă duc.
Eram deja acolo.
Eddy!
Mamă?
Ce cauţi aici?
Pescuiesc cu Eddy.
Dumnezeule.
Este Glum Gus.
Numele lui este...
Gus.
Hen?
Oamenii adesea nu ştiu despre ce vorbesc.
Dar când vorbesc despre dragoste...
cu siguranţă nu ştiu despre ce vorbesc.
Singurul lucru sigur pe care îl poţi spune despre dragoste...
este că nu prea ai ce să spui despre ea.
Nu spun că nu ar trebui să încerci.
Poţi face analogii.
Dragostea este ca multe alte lucruri.
Seamănă cu un râu.
Încearcă să capturezi un râu cu un baraj...
şi obţii un lac.
Încearcă să îl prinzi într-o găleată...
şi o să ai o găleată de apă.
Pune puţină la un microscop...
şi o să poţi vedea de aproape...
nişte micro organisme.
Dar un râu...
este doar un râu...
atunci când curge între cele două maluri ale sale...
în propriul său ritm...
în propriul său mod.
Subtitrarea: redemer0/CAMY/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/37y36 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari