Există doar două moduri în care îţi poţi trăi viaţa:
unul considerând că nimic nu e un miracol,
celălalt, considerând că totul e un miracol.
Aceasta este zona de formare pentru furtuna tropicală Hazel.
Avem două modele.
În modelul american, Hazel se îndreaptă spre nord,
peste Mobile şi vestul Floridei, avansând înspre Georgia.
În modelul european încetineşte, îndreptându-se spre nordvest,
căpătând putere şi eventual devenind un uragan.
Ar putea deveni o furtună majoră
lovind din nou uscatul din portul Golfului până în New Orleans.
Hazel se mişcă cu circa 16 km pe oră,
şi ar trebui să ajungă pe uscat la noapte sau mâine la primele ore.
Pe măsură ce va atinge uscatul, va deveni din nou o furtună tropicală,
aducând ploaie şi vânturi puternice oriunde ar lovi.
Oameni buni, eu simt că Hazel
se va îndrepta cel mai probabil spre prietenii noştri din Louisiana.
Superbi.
Ce-ai acolo?
Acolo? Nimic.
Defineşte nimic.
Crabi cu coajă moale.
- Am crezut că s-a terminat sezonul. - S-a terminat. Şi nu s-a terminat.
Dar ăştia sunt pentru Fryman.
De ce, ca să poată fi serviţi cu usturoi şi piper negru?
Nici măcar nu-i poţi gusta!
Mi-au oferit 55 de duzină.
Eu îţi dau 60.
Lui Tucker o să-i convină?
Glumeşti? Va fi încântat.
Crabi atât de târziu în sezon?
Dacă întreabă cineva, nu-i ai de la mine.
Ce să am?
- Ai grijă în larg în weekend. - Mersi.
Mulţumesc.
- 17? - 17 chiar aici.
Bună, sunt Miranda Wells din nou.
Am o sumă restantă de 80 de dolari pe data de trei.
Dar dacă cecul ar fi fost aprobat, cum ar fi trebuit,
totul ar fi fost bine.
Aşa că acea sumă trebuie ştearsă, rambursată sau anulată.
Vă rog să mă sunaţi azi dacă se poate. Mulţumesc.
- Miranda, e 12:13. - Şi?
Mi-ai zis să-ţi aduc aminte de programarea la dentist de la 12.
Am uitat.
- Hei. - Hei.
Am crescut cu cinci la sută faţă de anul trecut.
- Da? - Da.
Oamenii cheltuiesc din nou, slavă Domnului.
- Unde te duci? - Am o programare la dentist.
Ascultă, în legătură cu cina.
Ştiu. Furtuna. E în regulă.
Da. Meteorologii spun că o să ne rateze, dar...
- Nu poţi fi niciodată prea precaut. - Deci crezi c-ar trebui s-o fac?
Ce? Să baricadezi totul? Absolut.
Indiferent cât de rău stau lucrurile,
întotdeauna pot deveni mai rele.
Şi eu care făcusem rezervări la Shaya.
Iubitule. Le ajut pe fete la teme.
Mulţumesc. Ne descurcăm.
Şi...
Am luat crabi de la Sang, care voia să-i vândă lui Fryman,
i-am zis că nu merită, fiindcă bucătarul lor e varză,
de aceea am plătit 60 de duzină.
Crabi atât de târziu în sezon?
- Ştiu, nu? - Aşa te vreau.
Pa.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Bună. Scuze. Vă pot ajuta cu ceva?
Sper. Am o rezervare la Hotel Tonight.
Am o verişoară în Nashville.
Nu mai spune.
E prima oară când staţi la noi?
Prima oară în New Orleans.
Ce studiezi?
Cum să scap din spatele acestui birou.
Totul e posibil dacă vrei cu adevărat.
Da, presupun.
Ai cumva vreo cameră cu privelişte?
Nu, îmi pare rău.
Toate camerele cu vedere la Bourbon Street sunt deja rezervate.
Nicio problemă. Iau ce aveţi.
Camera 1 s-a eliberat mai devreme, din cauza furtunii.
Foarte ciudat.
Camera 1 are vedere tocmai până la râu.
Probabil e ziua mea norocoasă.
Rareori văd un adult cu o carie atât de gravă.
Ce faci, gargară cu zahăr?
- Bomboane. - Da, e şi cazul.
Devon zice că am nevoie de o obturaţie de canal.
Cred că doar îi e dor de tine.
Ce zici de luni într-o săptămână, la nouă?
Donna, nu mă ajuţi.
N-ai nimic... la anul în iunie?
La cine eşti asigurată?
Am renunţat.
De ce? Cât costă?
1,700 în faţă, 2,300 în spate.
- E în faţă sau în spate? - În spate.
Sunt sigură că Tucker nu s-ar supăra să plătească cu cardul lui de platină.
Tot ce se poate, dar lucrurile sunt...
destul de complicate cu el, fiindu-mi şef.
Ai grijă de tine în seara asta, bine? Am auzit că Hazel se îndreaptă spre noi.
Pun pariu că face la stânga şi ne loveşte direct.
Frumos!
O caut pe Miranda Wells.
Eşti de la bancă?
Nu pot spune că sunt. Nu.
E la muncă acum. Mi-l poţi lăsa mie. Sunt fiul ei.
Mi-am dat seama.
Chestia e că...
Asta vine cu o mică explicaţie.
Ştii cumva când se întoarce acasă?
De obicei în jur de patru.
Frumoasă undiţă.
Tata mi-a făcut-o,
pentru ca n-ajungeam unde se ascund peştii cei mari.
Era un fel de inventator.
Unul destul de bun, pun pariu.
Mama zice că nu prea vindea prea multe, dar asta pentru că nu cu asta se ocupa.
Dar sigur ţi-a rezolvat problema cu undiţa, nu?
Peştii nu par prea impresionaţi.
- N-ai şcoală azi? - Sunt răcit,
dar mama mi-a dat Dimetapp, aşa că sunt bine.
Ai ales o zi minunată să stai acasă.
Da. Furtuna ar trebui să lovească de-abia diseară.
Am verificat. De câteva ori.
Mersi pentru ajutor.
Şi când o vezi, nu-i spune c-am vorbit.
N-ar trebui să vorbesc cu străinii.
Secretul tău e în siguranţă cu mine.
Există o şansă ca Hazel să devină un uragan
înainte să ajungă pe uscat, undeva între Pensacola
şi Morgan City, Louisiana.
Chiar dacă Hazel nu se transformă într-un uragan,
va aduce vânturi puternice şi tone de ploaie pe Coasta Golfului.
- Grozav. - Avertizările de uragan sunt...
Bună.
- Miranda, sunt Bobby. - Ştiu.
Am identificare apelant, şi pot să-ţi văd faţa, oarecum.
Te uiţi la ştiri?
Cu furtuna? Nu. Ce este?
Va deveni mai puternică cu schimbările astea climatice.
Eu dau vina pe vaci.
- Cum e acoperişul tău? - Acoperişul?
Scurgerile. Le-ai reparat?
Bobby, nu-mi permit să-mi scot o măsea, darămite să repar un acoperiş.
Trebuie să vinzi locul ăla şi să te muţi undeva mai la înălţime.
- Mi-ai mai zis. - Da?
De când a murit.
Şi e la fel de adevărat astăzi ca şi atunci.
Nu e sigur.
Ascultă, Bobby, trebuie să plec.
- Te sun mai târziu? - N-o faci niciodată.
Eşti mereu ocupată.
Ocupată cu copiii. Te iubesc.
Bună, fetelor. Cum a fost ziua voastră?
Groaznică.
Teribilă.
Bessie, scumpo, ce este?
I-a zis unui puşti că are un ponei. Au făcut-o mincinoasă, ceea ce este.
Am zis că vreau un ponei.
- De când? - Dintotdeauna!
Ţi-am spus să n-o laşi să se uite la Black Stallion.
Nu ţi-ai mâncat prânzul?
Nimeni nu mai vine la şcoală cu mâncarea în pungi.
De ce nu pot să cumpăr mâncare la şcoală?
Poţi din când în când, dar cu timpul se adună.
- Am mai vorbit despre asta. - E o prostie.
Bine. Vorbeşte cu mine. Ce se întâmplă?
Kit Riley are o petrecere în aceeaşi seară cu mine.
Vor avea camioane cu mâncare.
Eu nici măcar nu vreau o zi de naştere.
Oricum n-o să primesc ce vreau, aşa că ce rost are?
Bine. Deocamdată nu ne putem permite un computer,
dar ar putea apărea ceva de Crăciun.
Cum să nu. Avem noroc dacă luăm un brad.
N-ar trebui să vorbeşti la telefon în timp ce...
Nu voiam să răspund, voiam doar să văd cine e.
Aştept un telefon de la bancă.
- E Carol. - E de la bancă.
Doamne. Te tutuieşti cu cei de la bancă?
- Nu mai fii atât de dramatică. - De-asta nu vreau o petrecere.
- Nu ne putem permite! - Întreab-o dac-o pot suna înapoi.
Te rog?
Dumnezeule, mamă!
Eşti cel mai prost şofer din lume.
Asta pentru că nimeni în lume nu te are pe tine ca pasager.
Îmi pare foarte rău. A fost doar vina mea.
Eşti bine? Copiii sunt bine?
În afară de câteva ajustări de comportament, sunt bine.
Se pare că tu ai suferit cele mai multe daune.
S-a dus poliţa mea de asigurare.
Nu-ţi irosi asigurarea pe asta.
Dacă ai nişte bandă adezivă şi spumă poliuretanică, pot s-o repar.
Nu-ţi pot cere să faci asta.
Nu mi-ai cerut. Eu m-am oferit.
Tatăl meu a fost mecanic.
Faci ce vrei. Tu decizi.
Noi stăm puţin mai sus.
Te urmez.
Mersi.
O iau eu.
- N-o să ne dea în judecată, nu? - Nu.
De ce ne ia bara de protecţie?
Fiindcă s-a oferit să vină s-o repare.
Îl laşi să ne urmărească acasă?
Bessie, nu-ţi uita rucsacul.
Bine, mami.
Ştii, mi-am dat seama că n-am avut şansa să mă prezint.
- Bray Johnson. - Miranda Wells.
Miranda, încântat de cunoştinţă.
Nu, serios, apreciez gestul.
Ele sunt Missy şi Bessie.
- Bună, fetelor. - De la ce vine "V"?
"V"? Vanderbilt.
Predau inginerie acolo.
Super.
Deci eşti cam ocupată, nu?
Habar n-ai. El e Greg.
- Bună, dragule. - Salut, Greg.
Mamă, ce-a păţit bara de protecţie?
Karma.
Dar dl Johnson spune că o poate repara.
N-ai cumva câteva şurubelniţe sau chei în magazia cu scule?
- Desigur. - Şi nişte spumă poliuretanică?
Ştii, care se foloseşte la umplerea unei găuri sau oprirea unei scurgeri?
Tiger Foam sau Great Stuff?
Nu contează.
Tiger ce sau Great ce?
Termeni de bricolaj.
Vrei o bere, nişte apă, un suc?
Nu, durează doar o secundă.
Bine, las uşa deschisă. Dacă ai nevoie de ceva, strigă.
Hei, mamă. Fii atentă.
Facultatea de Inginerie Mecanică
Vezi? Ultimul bărbat sincer.
Poţi să dai pe canalul meteo şi să pregăteşti masa?
...Pensacola şi Morgan City, Louisiana.
Avertismentele de uragan sunt active
pe măsură ce Hazel devine un uragan de categoria unu
mai pe seară, sau mâine la primele ore,
ajungând pe uscat undeva între Mobile,
New Orleans, şi Pensacola...
Bessie? Să nu colorăm pe masă.
Bine? Şi poţi duce gunoiul, te rog?
Bine, mamă.
Ce avem la cină? Stai. Lasă-mă să ghicesc.
Fasole roşie şi orez, sau aripioare de pui la microunde cu salată.
Ce-ai prefera? Cozi de homar?
Tu nu?
- Eu vreau pizza. - Nu în seara asta, scumpo.
Missy? Vino aici.
Greg e în al nouălea cer.
La ce te aştepţi?
Săracul copil e înconjurat doar de fete.
Cu cât îl plăteşti pe tipul ăsta?
Nimic.
Trebuie să recunoşti.
Vii aici căutând-o pe ea, apoi ea dă peste tine?
E destul de ciudat.
- Este? - Da.
Pentru că, ştii, care sunt şansele?
Sau poate doar e o şoferiţă teribilă.
A sosit Hazel.
Cum merge?
O să fie bine, dac-o laşi să se usuce.
O să treci şi de sfârşitul lumii cu ea.
Bine, de ce nu vii înăuntru, să te speli pe mâini?
Mulţumesc.
Greg, haide!
Nu vreau să mai lipseşti de la şcoală.
Scuză deranjul.
Nu aşteptam companie, după cum bine-ţi dai seama.
Prosoapele şi săpunul sunt acolo.
Şi berea din frigider are numele tău pe ea.
- Mulţumesc. - Mamă, Bray e profesor.
Am auzit. Ce te aduce aici?
E o...
poveste lungă, de fapt.
Îmi cer scuze. Nu e treaba mea.
Nu, nu, nu asta am vrut să zic.
- Mamă! - Ce?
Ai pus puiul în microunde cu tot cu ambalaj, şi s-a topit.
Da, aşa se pare.
Presupun că în seara asta mâncăm fasole roşie.
- Pizza! - Da!
- Fetelor, nici nu se pune problema. - Săracii nu-şi pot permite pizza.
Nu suntem săraci, suntem lefteri. E o diferenţă.
Ce spuneai?
O secundă. Copii?
Frumos, nu?
E mica noastră versiune la Dansând în ploaie.
Cu oale.
Vântul mă sperie.
Natura poate fi foarte puternică, dar şi tu poţi fi.
Eu? Nici vorbă.
Ba da, eşti.
Dar trebuie să avem grijă...
pentru că primim ce ne aşteptăm.
- Mamă? E adevărat? - Ce, scumpo?
Ce-i ăsta?
Un crab pe bicicletă?
Altceva?
Un magnet.
Care atrage lucruri
cu o forţă
pe care n-o poţi vedea...
dar e cu siguranţă reală.
Gândurile tale sunt la fel.
Cu cât mai mult te gândeşti la ceva, cu atât mai mult îl atragi spre tine.
Bine. Acum mă gândesc la pizza.
Vorbeşti serios?
Îmi place când brânza e topită şi lipicioasă.
Dar tu?
- Pepperoni şi cârnaţi. - Şi umplutură crocantă.
Asta îi dă savoarea.
Bine. Am o pizza cu brânză
şi pepperoni, cu umplutură crocantă pentru Miranda Wells.
Tu ai făcut asta?
Nu te uita la mine.
Ai nimerit numele, dar nu noi am dat comanda.
Un tip pe nume Tucker a sunat.
Ne-a lăsat până şi bacşiş din cauza furtunii.
Ce frumos. Mulţumesc.
- Staţi uscaţi. - Şi tu.
Mulţumesc.
Bine, fetelor.
- Spălaţi-vă pe mâini. - Bine, mamă.
Avem pizza! Cât de tare e asta?
Cred că ar trebui să plec.
Da. Nu.
Desigur. Îmi pare rău.
Mulţumesc.
Mamă? I-ai distrus maşina.
Roagă-l să rămână.
Tucker îmi cumpără dragostea şi momentan funcţionează.
Familia lui are un restaurant lângă râu, Middendorf.
Şi eu îl conduc.
Şi el, presupun.
Nu-i place să-i spună iubit fiindcă are 43 de ani.
Mănâncă-ţi pizza.
Pare un om bun care recunoaşte o persoană bună.
Eşti un budist sau ceva?
- Missy, ce fel de întrebare e asta? - Nu ştiu.
Pari diferit.
Spre deosebire de mama. Mereu stresată.
- Nu sunt mereu stresată. - Ba eşti!
Bessie, mă susţii puţin? Sunt eu mereu stresată?
- Da. - Trădătoareo.
Eşti extenuată de când te trezeşti.
Bine. Bine. Văd ce faceţi.
Toată lumea sare pe mama, care munceşte toată ziua,
şi are prieteni ca Tucker. Dacă nu era ea,
aţi fi mâncat plastic la microunde.
- Da. Ce-a zis el. Noroc. - Noroc.
Sunteţi haioşi.
- Bine. Temele, vasele în chiuvetă. - Ar trebui să plec.
Şi nu. Nu sunt budist.
Sunt deschis posibilităţii că orice s-ar întâmpla,
chiar şi lucrurile rele, pot duce la lucruri mai bune.
Nu şi în casa asta.
Numai un uragan poate strica o seară aproape perfectă.
Nu te întorci la Nashville diseară, nu?
Nu, nu diseară. Nu, am un locşor în centru.
Dar, ascultă.
În legătură cu azi, vreau doar să-ţi spun că totul a fost...
Nu ştiu, total neaşteptat.
Nu credeam c-o să spun asta,
dar a fost o plăcere să mă izbesc de tine.
Ai o familie foarte frumoasă.
Mulţumesc.
Sunt nişte copii buni.
Am vrut să spun ceva mai devreme, dar nu era momentul...
- Mamă! Un păianjen! - Vreau să-l văd!
Şi... înapoi la viaţa mea.
Mamă, vino. Te rog.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Devine o furtună în toată regula.
Mulţumesc pentru pizza. A fost foarte drăguţ din partea ta!
După cum puteţi vedea, satelitul arată o prezentare circulară,
un semn al unei furtuni puternice.
Vestea bună e că pe măsură ce Hazel ajunge pe uscat,
ar trebui să devină din nou o furtună tropicală,
cu vânturi susţinute de 50 până la 70 de mile pe oră,
putând rata statul Louisiana.
Da, cum să nu.
La ce ne putem aştepta să vedem când ne va lovi?
Această furtună va avea un debit uriaş de precipitaţii.
Dar vântul va cauza cele mai multe daune.
Statistic vorbind, vântul cauzează cele mai multe daune în acest tip de furtună,
doborând copaci, linii de înaltă tensiune...
Dumnezeule.
Vom merge în baie, bine?
Grăbiţi-vă. Intraţi în cadă. E sigur.
De ce intrăm în cadă?
Pentru că, îţi aminteşti când mergeam cu tata în excursie,
şi ne strângeam cu toţii ca într-o aventură?
Aveţi grijă la picioare. Aveţi grijă la picioare.
Mamă, eşti bine?
Încerc.
Ce-o să facem?
Dacă cerealele sunt uscate,
luaţi un vas şi mâncaţi ceva înainte să se strice laptele.
De ce ni se întâmplă mereu numai nouă asta?
Avem ghinion, presupun.
Hai. Să-ţi pun nişte Cheerios.
Unu, doi, trei! Bravo.
Sunteţi bine?
Jur.
Viaţa mea e ca acea senzaţie
că ceva rău e pe cale să se întâmple, şi apoi...
se întâmplă.
Cafea?
Mersi.
Ce faci aici?
N-am putut să plec fără să mă asigur că sunteţi teferi.
Ai asigurare imobiliară?
Te referi la singura accesibilă, cu 5,000 de dolari deductibili?
Povestea vieţii mele.
Ştii, lucrurile nu trebuie să fie o serie de evenimente nefericite.
Aşa se simte.
Ştiu, dar...
Am aflat că dacă mă gândesc la ce vreau şi nu la ce nu vreau...
viaţa mea este mult mai bună.
Eşti unul din acei oameni care se trezesc fericiţi, nu-i aşa?
- Lasă-mă să te ajut. - Cum?
Cu mai multă spumă magică?
Tocmai am renovat o fermă mică din Tennessee.
Asta nu va fi o problemă. Va necesita ceva timp...
Şi bani. Nu le am pe niciuna.
Nu atât de mult pe cât ai crede.
Da.
Ascultă, cu preţul actual al cherestelei
am putea fi nevoiţi să improvizăm puţin.
Dar scopul principal e să ai o casă nouă, uscată. Nu?
Da, ar fi un bun început.
- Să spunem 500 de dolari. - Cinci sute?
Pentru materiale.
Un acoperiş costă în jur de 10,000.
După cum spuneam,
va trebui să improvizăm puţin.
Dar am toate uneltele în maşină,
şi nu trebuie să mă întorc la cursuri o săptămână.
De ce mă ajuţi?
Pentru că pot.
Bine.
Eşti angajat.
Dar doar pentru că mi-ai adus cafea.
Mulţumesc.
Scumpo. Nu, nu, nu.
- Nu arunca alea. - Sunt ude.
Se vor usca.
Şi astea sunt cele mai importante lucruri din casă.
- Asta e preferata mea. - Şi a mea.
Missy are dreptate.
Am zis că am un ponei deşi nu-l aveam.
Bine. Păi...
Ăsta e un ponei, şi e al tău, nu?
Mamă?
Cum rămâne cu petrecerea mea?
E în cinci zile.
- O să-i dăm de cap. - Cum?
Uită-te la locul ăsta.
Cred c-ar trebui s-o anulăm.
Nu.
Ştiu că tu crezi că părinţii au toate răspunsurile, dar nu le avem.
Nici pe departe. Dar ştii ce?
Doar o dată împlineşti 16 ani. Şi vom avea o petrecere.
De unde ai luat cafeaua?
Se pare că aceste două grinzi sunt despicate.
Altfel, e o gaură normală.
Ce înseamnă asta?
- Bună, Bray. - Salut, copii.
Ca să acopăr secţiunea asta, nu ştiu.
Te va costa în jur de 150. Apoi nişte grinzi 2 pe 10,
nişte bitum, câteva cuie, tot ieşi sub 200 de dolari.
Un strat de rigips şi izolăm din nou.
Încă 200.
Ce face aici?
- Repară acoperişul. - Cum? Suntem lefteri, ai uitat?
Nu ştiu.
Magneţi.
Uite! A venit bunica.
Doamne! E toată lumea în regulă?
- E cineva rănit? - Am dormit în cadă!
Aţi dormit în cadă?
- E o gaură în acoperiş. - Înfricoşător.
Am încercat să te sun toată noaptea.
Releurile sunt probabil căzute.
Mama a fost atât de tare. Nu s-a panicat deloc.
Nu s-a panicat "deloc". Ce mizerie.
Ce ţi-am zis eu de casa asta? Cine-i ăla?
El e Bray.
O să repare acoperişul.
Cum i-a reparat bara de protecţie a mamei.
A mâncat pizza cu noi.
- Ce pizza? - Crocantă.
Da. Bray va încerca să repare acoperişul.
- Bray? - Are autorizaţie?
E din Tennessee.
O poţi saluta pe soacra mea, Bobby?
Bobby, Bray.
- Încântat de cunoştinţă. - Asemenea.
Mama s-a izbit cu maşina de el.
Nu m-am izbit de el. I-am atins bara de protecţie.
Şi a ta a căzut.
Care-i verdictul?
O să trec pe la depozit, să iau nişte materiale.
Să văd poate găsesc o suflantă sau două să usuc pardoseala.
Vom fi aici.
Nu, nu veţi fi.
Copiii ăştia nu pot rămâne aici.
De ce nu? Camerele lor sunt uscate.
Scumpo, am două cuvinte pentru tine: mucegai negru.
Şi Greg e deja bolnav.
- Cum rămâne cu şcoala? - S-a luat curentul,
la radio au zis că azi şi mâine este închisă.
Da!
De ce nu petreci câteva nopţi la mine, să-ţi faci un plan?
Sigur. Ai dreptate.
Duceţi-vă şi împachetaţi-vă nişte haine.
Mergem la bunica.
Aveţi două minute. Nu puneţi chiar tot.
Distractiv!
- Mulţumesc. - Eu îţi mulţumesc, scumpo.
Crezi că ne-am putea opri pe drum la restaurant?
Vreau să văd ce face Tuck.
Cine e acest străin în mâinile căruia îţi încredinţezi casa?
Nu toţi sunt ucigaşi în serie, Bobby.
E profesor la colegiu, pentru numele lui D-zeu.
Nu poţi fi prea precaută zilele astea.
Singurul lucru de valoare din acea casă sunt copiii, şi ei vin cu noi.
Aşa că o să cred că n-o să ne tragă pe sfoară,
şi că o să facă tot posibilul.
Ai întâlnit oameni în ultimul timp?
Nu te mai deranjăm.
Pare îngrijorată pentru tine.
Suntem obişnuiţi să fim mai circumspecţi.
Dar apreciez ce încerci să faci.
- Ce încerc să fac? - Să ne dai speranţă.
Dar încerc să-mi cresc copiii să fie realişti.
Tatăl lor a fost un visător,
şi se pare că e genetic, mai ales în cazul lui Greg.
Vreau doar să-i ţin cu picioarele pe pământ.
Am înţeles.
Voiai să mă întrebi despre soţul meu, dar eşti prea politicos să întrebi.
A murit în urmă cu peste cinci ani.
Îmi pare sincer rău.
Şi mie. Ratează multe.
Ar trebui să facem schimb de numere, nu?
Da, desigur.
Tuck.
Frumos, nu?
Bine că ne-am baricadat. Dar suntem bine.
- Cum e toată lumea? - Bine.
Acoperişul a suferit daune, dar am pe cineva care se ocupă de el.
Şi mergem la Bobby câteva zile.
Aţi fi putut sta la mine.
- Vrei să-i spui şi ei asta? - Nici vorbă. Nu m-ar ierta niciodată.
Şi încerc să n-o scot din pepeni. Cine se ocupă de acoperiş?
Un tip. Nu-l cunoşti.
- Bine. - Mă duc să le aranjez,
îi împrumut maşina, şi vin să te ajut.
Nu, nu, nu. Vezi-ţi de treburile tale.
- Te sun mai târziu. - Serios?
- Eşti sigur? - Da.
- Bine. - Bună, Bob!
Tucker a slăbit? Arată bine.
Nu. Nu cred.
Ceva noutăţi?
- De ce să risc? - Pentru că e un om bun.
Ştiu că e ciudat să auzi asta din partea unei soacre,
dar mai ştiu că uneori e greu să mergi mai departe...
Şi eu sunt văduvă, ai uitat?
Nu văd de ce ai forţa un lucru
de care niciuna dintre noi n-are nevoie sau îl vrea.
- Semnaţi aici. - Mulţumesc.
- Bună. - Bună, Bray Johnson.
Asta e a lui? E a lui?
- Scuză-mă. E a ta? - Doamne.
- Matt Wells. - Bray Johnson. Ce mai faci?
Pot să-ţi iau ceva de băut?
Bine, doar spun şi eu,
dacă pun presiune la şase, 6.0, 6.3...
Dlor, el e Matt, inventatorul despre care vă vorbeam.
- Am vrut să te sun. - Cum a mers?
- Ai supravieţuit uraganului Hazel? - Da şi nu.
S-ar putea să mai stau câteva zile. Te superi?
Chiar deloc. Ce s-a întâmplat?
Nu sunt sigur,
cred că universul încearcă să-mi spună ceva.
Ce-a zis când i l-ai dat?
Asta-i chestia.
Nu i-am spus încă.
De ce nu?
Asta încerc să-mi dau seama.
Unde-s toţi copiii?
Majoritatea sunt oameni bătrâni, pensionaţi aici.
Atunci unde sunt?
Stau în casele lor, uitându-se la Roata Norocului.
Poate că nu pare, dar asta e o comunitate foarte activă.
Avem golf, înot, yoga, şi...
Ne plac lucrurile simple, sigure, şi...
Doamne! Avem un iaz şi un foişor.
Ce face un foişor?
Arată bine.
Acolo stau bătrânii şi se plâng despre genunchi şi alte chestii.
- Missy. - Ce? Tu ai zis-o.
Hai să intrăm.
Ce gaură mare!
Poftim?
Au avut noroc. Tu te ocupi de acoperiş?
Astăzi da. Mă numesc Bray.
Tuck Middendorf. Deţin restaurantul de lângă apă.
Miranda a vrut să verific.
Tu eşti cel care a trimis pizza.
Da. Cum ai...
Ai marcat câteva puncte, prietene.
Da?
De unde o ştii pe Miranda?
Sincer, nu prea o ştiu.
De ce-i repari acoperişul?
E o întrebare foarte bună.
Ai putea să-mi dai sacul ăla de paraşută?
Ăla, da. Poţi să-l arunci.
Poftim.
- Ai nevoie de ajutor? - Da. Mersi.
Ce privelişte.
Da, de-asta unora le place meseria asta.
Da, secţiunea asta va trebui înlocuită cu totul.
Da, o s-o acopăr şi o s-o tapetez mâine.
Prognoza spune că mâine nu plouă, deci este bine.
- Dar n-ai autorizaţie. - Nu, nu. Doar încerc să ajut.
Aş fi vrut ca Miranda să discute cu mine, aş fi plătit un specialist.
- Fără supărare. - Nu mă supăr.
Aşa e ea, mai încăpăţânată.
De cât timp sunteţi împreună?
De câţiva ani.
A venit să lucreze pentru mine la un an după ce-a murit soţul ei.
Un tip pe cinste, din ce-am auzit.
Probabil a fost foarte dureros.
Văduvă. Trei copii.
Cred că a făcut-o mai precaută.
Eu sunt la fel, de aceea nu prea am forţat-o, ştii?
Lucrurile se pot schimba dacă vrei să se schimbe.
Vreau doar să fie fericită.
Nu pot spune că te condamn.
- Ceea ce vreau eu... - Mi-a făcut plăcere să te cunosc, Bray.
Da. Şi mie, Tucker.
Anunţă-mă dacă nu te descurci.
Absolut.
De ce le plac oamenilor puzzle-urile?
Nu le plac. Doar că au nevoie să facă ceva când sunt plictisiţi.
Pari să sune ca o închisoare.
Uită-te la toate piesele astea.
- O să ne ia o săptămână. - O veşnicie.
Uite ce e. Ştiu că iubeşti casa aia.
- Dar cred că... - Am putea să nu facem asta acum?
Am lucrat 40 de ani în imobiliare.
Locul ăla s-ar putea vinde într-o zi.
Sau într-un an şi jumătate. N-ai atâta timp.
Sunt prea multe ca să mă gândesc la asta acum.
Asta e tot ce-ţi cer, să te gândeşti.
Sunteţi unul peste altul.
Fetele au nevoie de un alt dormitor.
Ţi-ai putea scoate banii şi ceva în plus.
Nu cu o gaură în acoperiş.
Draga mea, amândouă ştim că acea casă e o şandrama.
- Bună. - Bună.
M-am gândit că ai vrea să ştii care-i situaţia.
Doar dacă sunt veşti bune.
Apune soarele, dar imediat ce revine curentul,
până poimâine ar trebui să termin.
Fantastic.
Da, am scăpat de acea grindă, am reparat gaura.
Podeaua pare în regulă,
dar o să las suflanta să meargă toată noaptea ca să fiu sigur.
Nu-mi pasă, atâta timp cât noi suntem uscaţi.
Bine. Atunci, mai vorbim mâine.
Stai, Bray.
Unde eşti?
Ce faci acum?
Stau pe acoperişul tău, admirând acest apus minunat.
Tu?
Îmi fac griji.
În legătură cu banii?
Nu. Cu totul.
Serviciul, copiii, Tucker.
Cred că voi fi nevoită să vând casa.
E o decizie importantă.
Mie-mi spui. Ştiu că cineva o s-o cumpere şi o s-o demoleze,
şi asta îmi frânge inima.
Când va sosi timpul, vei ştii ce să faci.
Asta e o altă lecţie de viaţă de-a ta?
Am trecut printr-un divorţ acum zece ani. M-a trezit la realitate.
Au fost implicaţi şi copii?
Nu, nu. Am vrut să strângem bani înainte de a întemeia o familie,
şi aparent, ea începuse una cu altcineva.
Doamne. Asta e...
Probabil ai fost...
Devastat. Da.
Şi apoi m-am enervat, şi am început să dau vina pe ceilalţi pentru tot.
Nu seamănă cu tine.
Nu. Asta a fost înainte.
Înainte?
Înainte de o altă trezire la realitate.
N-am vrut să par indiscretă.
Nu, nu, n-ai fost.
Doar că uneori, cel mai bun lucru e să...
aştepţi până când se limpezesc lucrurile.
Sunt veşti bune în ce priveşte casa, profesore.
Mulţumesc.
Cu plăcere. Să ai o seară plăcută.
- Noapte bună. - Noapte bună.
- Bună dimineaţa, dle Johnson. - Bună dimineaţa, Sloane.
Am auzit că te-ai hotărât să mai rămâi.
Da, încerc să ajut un prieten din Madisonwville.
Ceea ce-mi aminteşte,
aştept un colet important în următoarele câteva zile.
Ai putea să fii atentă când vine?
- Colet important. Am înţeles. - Mulţumesc.
Continuă să-l ţii aşa, pentru că n-o să verşi nimic.
Bobby. Ce faci aici?
O ajutăm pe mama.
Banca de alimente Northshore a făcut un apel,
şi Miranda s-a gândit că tu ai putea ajuta.
Sunt mulţi oameni fără curent de partea asta a lacului.
M-am gândit că nu te superi să găseşti o întrebuinţare pentru astea.
Da. Sigur. Bineînţeles.
Dar aş fi putut să-i rog pe Manny sau pe Charmaine să ajute.
- Nu trebuia să vii tu. - E o zi de muncă.
Poate că doar i-a fost dor de tine.
- Te-ai gândit vreodată la asta? - Ţi-a fost?
Ce?
Nimic.
După ce ducem astea, plecăm. Te sun mai târziu.
Ştii, mă gândeam să-i arăt Mirandei
acel nou cartier rezidenţial de lângă mine.
Ştii, fiindcă se gândeşte să-şi vândă casa.
- Aşa e? - Nu.
Am verificat Zillow dimineaţă. Sunt multe anunţuri.
Dar după furtuna asta, al tău va ieşi în evidenţă.
Zic şi eu.
Dacă ne mutăm, cum va ştii Moş Crăciun unde să ne găsească?
Scumpo, când te muţi,
mama va completa un formular de schimbare a adresei.
Şi oficiul poştal îl va trimite direct la Polul Nord.
Ce-i în neregulă cu casa noastră?
Totul, scumpo.
Bobby?
Trebuie să plec.
Afacerile nu se opresc doar pentru că nu e curent.
- Te sun mai târziu. - Bine. Mulţumesc.
Mai încet cu piperul. O să te facă să strănuţi.
Mai întâi doamnele.
Şi domnul.
Bunico, ai cereale cu gust de scorţişoară?
Astea sunt proteine. Sunt bune pentru muşchi.
De obicei avem cereale.
Nu mai am cereale. Îmi pare rău, scumpo.
Pâinea asta are un gust ciudat.
Pentru că nu conţine gluten.
Şi când o să fii de vârsta mea, o să-mi mulţumeşti.
Ce-i glutenul?
E o chestie din mâncare.
A revenit curentul, şi acoperişul e reparat.
- Da! - Nu, deja?
Ce tare. O ferestruică.
E foarte tare.
- Calumea. - Cum ai pus-o acolo?
Un tavan nou. Impresionant.
Ce e chestia aia de pe acoperiş?
Un plasture impermeabil.
- De unde-a venit? - A apărut din senin.
- Ca pizza? - Nu. Nu, nu.
Pizza a trimis-o Tucker,
Bray a lucrat din greu ca să găsească ceva potrivit.
Probabil plutea undeva prin mlaştină, aşteptând să fie utilă.
Apoi m-a găsit pe mine.
Sau a fost doar o coincidenţă.
Coincidenţa e modul prin care D-zeu vrea să rămână anonim.
Cine-a zis asta?
Einstein.
Tipul cu E = mc2?
Tot el a mai zis că fiecare om ar trebui să se întrebe:
trăim într-un univers prietenos?"
De ce?
Fiindcă răspunsul îţi determină viaţa.
Sigur nu eşti din California?
Nu, doamnă.
Vrei să spui că magnetul din capul tău
conectat la acea bucată de fibră de sticlă...
Bine. Ajunge cu întrebările.
Acest om are o viaţă. Luaţi-vă rămas bun de la Bray.
- Pa. Mulţumim pentru acoperiş. - Pa, Bray.
Să-mi aduc carnetul de cecuri.
Bine.
- Să mergem în camera mea. - Bine, scumpo.
Pot să te întreb ceva?
- Sigur. - Ce-ai făcut cu plicul?
Nu i l-am dat încă.
De ce nu?
L-am pus în cutia poştală după ce-a sosit pizza,
dar a luat-o vântul.
Aşa că a trebuit să fac rost de altul.
Ce-i înăuntru?
Chestii de adulţi.
Dar cu siguranţă ceva bun.
Poftim.
500 de dolari extrem de recunoscători.
Fă-mi o favoare şi nu-i încasa până săptămâna viitoare.
Am înţeles.
Deci pleci în Nashville?
Da. Sunt ocupat până la vacanţa de iarnă.
Tot nu înţeleg de ce ne-ai ajutat.
Cred că noi doi ne-am ciocnit cu un motiv.
Şi cine ştie? Poate că ne-am ajutat reciproc.
Miranda?
Draga mea? E Tuck.
Îi poţi spune că-l sun eu înapoi?
Zice că e urgent.
Scuză-mă.
Bună, te pot suna în două minute?
Stai puţin. Tu şi copiii aţi vrea să veniţi diseară la inaugurare?
- Bine. - Vezi dacă vrea să vină şi Bobby.
Sigur. S-o întreb.
Tucker vrea să ne scoată în oraş pentru redeschidere.
Vrea să ştie dacă poţi veni.
N-aş rata-o pentru nimic în lume.
- Grozav. Ne vedem la şapte. - Bine. Ne vedem diseară.
Bine. Pa.
Deci, ce spuneai?
Că ne-am ciocnit cu un motiv anume?
Da. Poate pentru mine a fost o şansă să întâlnesc o femeie foarte bună.
Te descurci foarte bine crescând singură trei copii.
Mulţumesc.
Deşi cred că mi s-a oferit cea mai bună parte din afacerea asta.
Ascultă, mai am fierăstrăul încă o zi,
dacă vrei să-ţi eliberez maşina.
Pot trece mâine. Mi-ar prinde bine lemnul.
- Chiar te rog. - Se poate ocupa Tucker.
Tucker, cu un fierăstrău?
Bine.
Dar eu fac cafeaua.
S-a făcut.
Aş putea avea atenţia voastră?
Aş vrea să profit de oportunitate
pentru a-i mulţumi lui Manny şi tuturor oamenilor lui
pentru că au muncit pe brânci pentru redeschiderea acestui loc.
Manny!
Din când în când, vine câte o furtună şi nu ne răvăşeşte doar afacerile,
ci şi vieţile, şi alegerile făcute în viaţă.
Mereu mi-am dorit o familie.
Indiferent de motive, n-a fost să fie.
Poate că m-am concentrat prea mult pe afaceri.
Dar...
Aş vrea să schimb asta chiar aici şi acum.
Miranda Wells, vrei să te căsătoreşti cu mine?
- Da. - Da!
Bine.
Aşa.
Îmi pare rău.
Ştii, să încercăm... Îl pun eu...
Îl pun eu mai târziu.
Mă rog. A zis da!
Mulţumesc.
- Îmi place asta. - Sunt atât de bucuroasă.
- Bine. - Bine.
Ce-a păţit maşina ta?
E încă blocată sub un copac.
Dar nu-ţi fă griji.
Meşterul ei o să-l taie la prima oră.
Meşterul meu?
De ce nu mă duc eu acasă,
ca voi, porumbeilor, să vă sărbătoriţi logodna?
Da. Ar fi minunat.
Da.
Nu vă supăraţi dacă vine şi bunica, nu?
- Nu. Deloc.. - Sigur.
Ne vedem dimineaţă.
O să vorbesc puţin cu Doug.
Copii, nu staţi treji toată noaptea.
Hei, Doug!
- Felicitări, mamă. - Felicitări, Tucker.
Mulţumesc.
Să urcăm în maşină.
Noapte bună, scumpo.
Bine. Aşa. Ţine-i închişi.
Te ţin eu. Te ţin eu.
- Ţine-i închişi. - Bine.
Aproape am ajuns.
Şi...
deschide-i.
Am vorbit cu Doug.
I-am spus c-o vreau aici la prima oră. Şi iat-o.
- Tucker? - Nu-mi permit ca logodnica mea
să conducă o camionetă veche.
Ce-o să zică vecinii?
E superbă. Mulţumesc.
Îţi place?
Nu e prea mică?
Ca inelul?
Trebuie să-l măresc.
Să mergem chiar acum.
Nu pot, iubitule. Am câteva comisioane de făcut.
Ce comisioane?
Trebuie să le fac înainte de petrecerea lui Missy.
- Petrecere? - Împlineşte 16 ani, prostuţule.
A vorbit despre asta aseară.
Da, scuze. Eram puţin neatent.
Îşi face griji că toţi prietenii ei
vor merge la o altă petrecere care are un camion cu mâncare.
Şi eu pot face rost de unul.
Nu. N-are nevoie de asta. Vrea baloane şi un tort.
Ce să-i iau?
Nimic. Doar un card.
Ce să scrie pe el?
Eşti bine?
Nu vreau să vorbesc despre asta.
- Care parte? - Ce vrei să spui?
Despre care parte nu vrei să vorbeşti?
Motivul pentru care eşti supărat,
sau acel lucru pe care tocmai l-ai aruncat?
Ambele.
Bine. Vrei să vorbeşti despre al treilea lucru?
Al treilea lucru?
Bănuiesc că motivul pentru care eşti supărat
n-are nimic de-a face cu acel lucru pe care l-ai aruncat.
De unde ştii asta?
Am auzit că mama ta s-a logodit.
Da.
Îmi imaginez că ţi-a stârnit o mulţime de sentimente despre tatăl tău.
Da.
Bănuiesc că te-ai răzbunat pe...
orice a fost în acea cutie pe care ai aruncat-o.
Poate. da.
A meritat?
A fost doar o invenţie stupidă.
Ai vrea să-mi arăţi?
Ar trebui să fie un sistem automat de hrănire a puilor pentru ora de ştiinţă.
Dacă mergea, aş fi putut s-o vând, şi am fi putut face nişte bani,
ca mama să nu fie nevoită să se mărite cu Tucker.
De ce-ai spune asta?
- Nu-l iubeşte. - Eşti sigur?
Nu ca pe tata.
Bine. Uite cum stau lucrurile.
Cred că dacă ai scoate câteva verigi...
Bine?
Acolo. Şi apoi...
creşti tensiunea aici.
Ar trebui să meargă.
Merge.
- Tot mai vrei să-l arunci? - Nici vorbă!
Să-ţi spun ceva.
Tot ce-a vrut tatăl tău a fost să fii fericit.
De unde ştii asta?
Fiindcă aşa sunt taţii.
De ce eşti atât de bun cu noi?
Primeşti ce oferi.
Vezi?
Nu-i adevărat. Nu când ai 15 ani.
Haide. Cred că te desconsideri.
Kit Riley are o petrecere mâine, în aceeaşi zi ca mine.
Şi are camioane cu mâncare, şi e cea mai populară fată din şcoală.
Bine. Lasă-mă să te întreb ceva.
Ce ai vrea să ai?
200 de prieteni pe Instagram sau cinci prieteni adevăraţi?
Cinci prieteni adevăraţi.
Şi vor veni aici mâine?
- Da. - Bine.
Atunci încearcă să te distrezi cu ei.
- Făcând ce? - Nu ştiu.
Ce te-ar face fericită? Nu pe prietenii tăi, pe tine.
Stai. Dacă nu ştii ce vrei, cum de poţi cere acel lucru?
- Bomboane gumate! - Poftim?
Când eram mică făceam bomboane gumate.
Cu toţii. Mamei îi plac la nebunie.
Vezi?
Şi acum că ai toate aceste lemne de foc,
ai putea face un foc de tabără lângă lac,
să faci crenvurşti, bezele.
De unde ştii de bezele?
N-ajungi atât de bătrân fără să trăieşti puţin.
Mamă? Ce naiba?
Tucker.
Sunt o grămadă de lemne.
E cazul să te felicit.
Imaginează-ţi surpriza mea.
Mamă? Putem face bomboane gumate?
- Bomboane gumate? - Mâine. Pentru petrecerea mea.
Am putea fi doar noi şase, dar cui îi pasă?
Şi vii şi tu, nu? Trebuie să vii.
- Păi, nu ştiu... - Mamă? Spune-i că trebuie să vină.
Nu ştiu despre ce vorbim.
Ai face bine să fii acolo.
Ce-ai făcut?
Habar n-am.
Da, cum să nu.
Termin de făcut curat şi nu te mai deranjez.
Bray?
Nu înţeleg ce se întâmplă aici.
Ce vrei să spui?
Nu ştiu.
Îmi vine cu greu să cred că toate astea...
Ajută la ceva.
Presupun că am fost...
îngrijorată atât de mult timp încât nu mai ştiu cum să fiu fericită.
- Hei. - Nu. E...
Hei, hei, hei.
Nu-i nimic. Sunt bine. Nu mă băga în seamă.
Am tot vrut să discut cu tine despre ceva.
Vino la petrecere.
Te rog.
Oricum eşti ca ochiul furtunii.
Bine.
Ce faci, bunico?
O observ pe mama ta.
De ce?
Asta faci când iubeşti pe cineva.
Atunci o să mă uit la tine cum te uiţi la ei.
Am terminat cu uitatul.
Lasă-mă să-l văd.
Arată exact ca noaptea trecută.
Eşti o fată foarte norocoasă.
Nu-i aşa?
Nu mulţi bărbaţi ar fi dispuşi să se încurce cu cineva cu atâtea probleme.
E un lucru oribil.
De ce? E adevărat.
Adică, trei copii, un munte de datorii.
Nu e un munte.
Dar nici un muşuroi.
Mă faci să par un caz social.
Pur şi simplu nu vreau să...
Las-o baltă.
Nu. Să ce?
Să-i dai cu piciorul.
Sunt logodită de doar 12 ore şi deja...
Nu te-ai săturat să trăieşti aşa?
Nimeni n-a zis că viaţa e uşoară.
Nu vreau să fie uşoară.
Dar vreau să merite.
Bobby...
Când o să încetezi să te axezi pe pierdere şi frică,
în loc de câştig şi bucurie?
Mamă! Hai să vezi ce-am construit!
- Bomboane gumate? - Da.
Va fi un dezastru, aşa că nu te îmbrăca prea frumos.
Ce i-a venit?
Bray a vorbit cu ea şi şi-a dat seama că vrea doar să se distreze.
A plecat, nu?
Da. Nu. L-a invitat, aşa că...
La o petrecere pentru copii? Îmbrăcat în ce, în clovn?
N-a fost frumos din partea ta.
Nici nu trebuia să fie. Mi se pare ciudat.
M-a ajutat pe mine, pe Greg, pe Missy.
Acum se dă la logodnica mea.
Vorbeşti prostii.
Oare?
E un prieten de familie, şi vine la petrecere. Treci peste asta.
Defecţiune a motorului.
Pierdem altitudine. Ajutor, ajutor, ajutor.
Ajutor!
Tipul ăsta trăieşte!
Bună dimineaţa, dle Johnson. Asta tocmai a sosit pentru dv.
Da. Mulţumesc mult, Sloane.
Şi am tipărit acele acte pe care le-aţi vrut.
Excelent.
- Ai cumva o mapă şi un stilou? - Sigur.
Dacă tot mai vrei să vezi nişte adolescenţi
plini cu energie, petrecerea începe la două.
Ce pot aduce?
Simţul umorului. Şi nişte analgezice.
Data viitoare când cer o petrecere, aveţi dreptul să mă pedepsiţi pe viaţă!
M-am gândit că ar fi frumos să arătăm întreaga familie.
Bine. Luminile sunt aprinse. Am agăţat semnul. Altceva?
Ceara pentru bomboane trebuie să fie afară.
- S-a făcut. - Mulţumesc.
Deci? Care-i treaba cu Bray?
E sexy.
Are o iubită, sau ce?
Sunt destul de sigură că-i burlac.
Mă duc să văd dacă are nevoie de ajutor cu focul.
Nu! Sunt aici!
E prea devreme. Prefaceţi-vă că nu sunt aici!
Nu sunt aici!
Bună, fetelor. Bine aţi venit.
- Scumpo, prietenele tale sunt aici! - Ce ţi-am spus?
- Ţi-e sete? - Da. Mulţumesc.
Aşa, mamă?
Da, Bessie, e perfect.
Asigură-te că nu depăşeşti hârtia cerată, bine?
Cine-a ştiut că bomboanele gumate necesită atâta muncă?
Da.
Mama are propria rezervă în torpedou.
Care am observat că devine din ce în ce mai mică.
Dacă nu eşti atentă, rămâi fără ele.
Îmi amintesc un magazin cu dulciuri de lângă LSU
pe care l-am descoperit când voiam să fiu asistentă.
Tu? Asistentă? Fugi de-aici.
Nu crezi că am fost o fiinţă umană înainte să devin mamă?
Da.
Sper să fie din nou, în curând.
Stai, ce?
Miranda?
Am putea vorbi puţin înăuntru?
Sigur. Revin imediat.
Vreau să-ţi arăt asta.
La ce mă uit?
"Un senzor identifică şi redistribuie
"energia irosită într-o reţea"
"care poate transforma pierderile în câştiguri."
Îţi sună cunoscut?
Pare unul din proiectele lui Matty.
- Scumpo, ăsta e proiectul lui Matty. - Bobby.
Economisirea de energie nu e un lucru nou.
Te-a sunat de la hotel.
Ţi-a zis că a cunoscut un inventator...
Matt voia să ia căldura din casă şi s-o transforme în aer condiţionat.
...care a vrut să-l prezinte unor oameni.
Nu e ca şi cum avea un brevet.
De-asta s-a urcat în avionul ăla!
Aşa că altcineva l-a inventat. Şi?
Nu altcineva. Bray!
Data viitoare, caută pe Google oamenii cu care te ciocneşti.
A fost pagina doi!
Nu înţeleg.
Meşterul tău a fost la aceeaşi convenţie!
Despre asta vorbea Matty!
E hoţul care-a furat invenţia fiului meu!
Nu ştii sigur!
Nu? Atunci întreabă-l.
Bray?
Asta e ceea ce cred eu că este?
- Miranda... - Răspunde-mi la întrebare.
- Da, dar... - L-ai cunoscut pe Matthew?
- Da... - Cum îndrăzneşti?
Ce naiba se petrece?
Tuck, nu te băga.
- Îmi pare rău. N-ar fi trebuit să... - Pentru ce-ţi pare rău?
Că m-ai minţit?
Sau că ai furat ideea unui om mort şi-ai vândut-o ca fiind a ta?
- Nu, nu. - "Să verific văduva,
să văd ce face!" Cât de ciudat e asta?
N-am furat ideea lui Matt!
Trebuie să pleci!
Lasă-mă să-ţi explic. Ne-am întâlnit în Vegas.
Dezvoltasem un sistem de reciclare a apei menajere,
şi el avea acest senzor, foarte inteligent.
Şi mi l-a arătat. Dar uneori nu mergea.
Aşa că mi-a cerut sfatul.
Am început să venim cu idei,
şi dintr-o dată, am inventat o reţea energetică
- pentru clădiri de birouri care era... - Şi apoi a murit!
Da.
Şi tu unde erai?
Chiar lângă el.
Tu...
Tu?
Cel care-a supravieţuit.
Datorită unui miracol care nu doar mi-a salvat viaţa,
dar a schimbat totul în legătură cu ea.
Deci pe tine te-au găsit?
Ai tupeu.
Miranda, brevetul a fost emis luna trecută.
Ţi-am adus actele imediat ce le-am avut.
Apoi a venit furtuna, şi tu...
Păreai atât de...
Fragilă şi neajutorată? Asta crezi despre mine?
Nu. Nici vorbă.
N-am nevoie de cineva să mă repare.
M-am gândit că dacă ţi-aş putea arăta...
Trebuie să pleci!
Trebuie să pleci naibii!
Ai auzit-o. Trebuie să pleci.
- Eliberaţi camera? - Da.
Mi-e teamă că trebuie să vă taxez pentru o noapte.
- Înţeleg. - Pun totul pe acelaşi card?
Te rog.
Ai putea aranja ca un mesager să livreze ăsta mâine dimineaţă?
Şi ai putea pune totul în contul meu?
- Sigur. - Baftă cu examenul la Drept.
Mulţumesc. O să am nevoie.
Să te întreb ceva.
Te vezi avocat?
Da. Categoric.
Atunci şi eu te văd.
Mamă! E o fată aici cu un plic!
A fost atât de drăguţ încât mi-am zis: de ce să plătesc un mesager
când locuiesc la cinci minute de tine.
- Mulţumesc foarte mult. - Să ai o zi bună.
E de la Bray?
Da.
În sfârşit.
Ce vrei să spui?
Avea ăla cu el din ziua în care am rămas acasă.
Am crezut că e de la bancă.
Greg, de ce n-ai spus nimic?
N-ar trebui să vorbesc cu străinii, ai uitat?
În primul rând,
trebuie să ştiţi că una din invenţiile tatălui vostru
s-a vândut pentru o sumă foarte mare de bani.
Aparent, ar putea fi doar primul cec dintr-o serie.
Şi... N-aş putea fi mai mândru de el.
O să primesc un ponei?
Nu, scumpo.
Dar trebuie să vorbim despre viitor.
Bine...
Să mă întorc puţin în urmă.
Am fost surprinsă aseară când Tucker m-a cerut de soţie.
Majoritatea preferă ca genul ăsta de chestii să fie private,
pentru că e ceva important şi foarte intim.
Cred că i-a fost teamă că o să-l refuz,
aşa că s-a asigurat făcând-o în public.
Dar adevărul este că ar fi trebuit să discut mai întâi cu voi,
fiindcă ne afectează pe toţi. Nu e vorba doar de mine.
Tu eşti cea care trebuie să se culce cu el.
Nu asta e ideea, dar mersi.
Nu. Ideea este...
Tu ce vrei, mamă?
Nu ştiu.
Dacă nu ştii ce vrei, cum ai putea să ceri acel lucru?
Cred că ar trebui să-mi dau seama de asta, nu?
Pot să mă întorc în pat?
Absolut.
Dacă nu vrei să te duci la magazinul Apple, să-ţi cauţi un nou computer.
- Pe bune? - Da.
Weekendul nu s-a terminat.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Durează o jumătate de oră. Nu trebuie să rămânem.
M-am gândit că v-ar plăcea să vedeţi unde a lucrat mama voastră chelneriţă.
Putem pleca. Haideţi.
Poate c-ar trebui să sărim peste prânz, direct la îngheţată?
- Da, îngheţată! - Omule, plecăm.
Bray mi-a spus că un atlet a zis odată că înainte de start,
poate vedea exact culoarul pe care trebuie să alerge.
Şi apoi are încredere.
Crede că ceilalţi îşi vor finaliza turul.
- Şi efectiv... - Bine, cowboy. Haide.
Miranda? Patru persoane?
Am crezut că trebuie să aşteptăm jumătate de oră.
Tatăl şi-a uitat buletinul, aşa că au plecat.
Eseu! Asta e.
Pe aici.
Mamă, opreşte maşina! Opreşte maşina!
Ce? Ce este?
Cutia noastră poştală!
- Dumnezeule! - Missy!
Ce zice?
"Miranda, ar fi trebuit să spun ceva despre asta
în clipa în care mi-am dat seama cine eşti,
şi îmi pare rău că n-am spus.
Îl cunoscusem pe Matt doar de câteva zile.
A fost un om special care îşi iubea foarte mult familia."
Nu-mi vine să cred că mâine trebuie să mă întorc la lucru.
Pentru asta sunt zilele de luni.
Cât timp am dormit?
Suficient cât să termin de spălat vasele.
Ai făcut o artă din asta.
Bessie?
Ce s-a întâmplat?
Încercam să-i lipesc coada şi a alunecat.
Acum e cu adevărat mort.
Şi degetele mele sunt lipite pentru totdeauna!
Nu, scumpo, nu pentru totdeauna.
Avem nevoie de puţină acetonă. Vino.
Cum rămâne cu Beauty?
O să-l întrebăm pe fratele tău.
Dar ştii, am putea fi nevoiţi să luăm un cal nou.
Nu-i nimic, scumpo.
- I-a murit poneiul? - Da.
Mai ţii minte când mi-am băgat un grăunte de porumb în nas?
Da. Şi ţi-era teamă că o să-ţi crească un ştiulete pe faţă.
De unde-ţi veni asta?
Nu ştiu, vorbind despre Bessie
şi cum totul pare pe viaţă şi pe moarte când eşti tânăr.
Eşti bine?
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
Doar că n-aş fi crezut niciodată...
Nu ştiu ce vreau să spun.
Ba da, ştii. Termină propoziţia.
Bray.
Ce-i cu el?
Nu m-aş fi gândit niciodată la acele bomboane dacă n-ar fi fost el.
A făcut totul mai luminos.
Uită-te la acea ferestruică.
Pare ceva stil Goodnight Moon.
Eşti o fată remarcabilă, ştiai asta?
L-ai sunat?
- Nu. - De ce nu?
Mamă, e tot ce-a zis că este.
Pur şi simplu nu i-a ieşit cum a sperat.
Şi am vorbit şi cu ceilalţi.
Erai mult mai relaxată cu el.
- Fă-ţi temele. - Ce? Chiar erai.
Scumpo...
De-abia îl cunosc.
Dar ţi-a plăcut ce-ai văzut.
Acum revenim la deducţia unei ecuaţii de mişcare din toate aceste ingrediente.
Să considerăm un principiu extrem
pentru mişcarea unui sistem mecanic.
Dacă am folosi sistemul unei particule "N",
subiect unei forţe active F-I şi unei forţe constrictive K-I?
Ce se întâmplă când adăugăm mişcare
unui sistem structurat în acest fel?
Bună, dragul meu.
Îţi mulţumesc pentru copiii noştri minunaţi.
Aş fi vrut să le vezi feţele când le-am spus.
Ai fost eroul lor.
Şi al meu.
- Bună. - Bună.
Am crezut că ai programare la dentist.
Am avut.
Grozav. Gata cu durerea?
Îmi pare rău, Tuck.
Nu pot face asta.
Da.
Bine.
Nu vrei să strigi la mine sau ceva?
Te-ai răzgândi?
Nu.
Dar cred că eşti minunat.
Sentimentul e reciproc.
Ar trebui să-mi dau demisia.
Da.
Mulţumesc.
A fost tot timpul în cutia poştală.
Bray l-a făcut pe Matt co-autor al brevetului,
chiar dacă i-a luat încă doi ani să-l perfecţioneze.
Tot cred că ar fi trebuit să spună ceva.
Ştiu.
A încercat.
Ceea ce-mi aduce aminte...
M-am despărţit de Tucker.
Ce? De ce?
Pentru că nu-l iubesc.
Şi-mi voi continua studiile.
De ce?
Ca să-mi continui viaţa.
Voiam să fiu asistentă.
- Mai ţii minte? - Da.
Şi mă întrebam, dacă nu-ţi cer prea multe,
dacă ai putea avea grijă de copii weekendul ăsta?
Weekendul ăsta?
Ei nu ştiu încă, dar...
Mă duc să verific nişte şcoli pentru ei.
Ştiu că probabil crezi
că toată chestia asta cu a doua şansă e ceva stupid.
Te-ai înşela.
Bună.
Bună...
Îl caut pe Bray.
Mi-e teamă că nu e aici.
A trebuit să se ocupe de nişte afaceri în afara oraşului.
Ai vrea să laşi un mesaj?
Nu.
Eram în oraş şi m-am gândit...
Bine.
De fapt, i-ai putea spune că l-a căutat Miranda Wells?
Tu eşti Miranda?
- Da. - Dumnezeule!
Tu eşti motivul pentru care nu e aici!
Eu sunt sora lui, Jennifer. Am auzit atât de multe despre tine!
- Da? - Da!
Şi... probabil că acum îţi ciocăneşte la uşă.
- Hai, bunico! - Bine, bine.
Doamne, o faci.
Ai văzut? Ai văzut?
Ce se aude?
Aşteptăm pe cineva?
Ar fi trebuit să-mi vezi faţa când sora ta a deschis uşa.
N-ar fi putut fi mai surprinsă decât a mea când Bobby a răspuns la uşa ta.
Bine. Ai câştigat.
Dar într-un fel, totul s-a rezolvat.
Ea şi cu mine am lămurit în mare parte cam totul.
Şi sora ta şi cu mine am vorbit despre asistente.
Nu vreau să par părtinitor,
dar am auzit că Vanderbilt are un program destul de bun.
Unde eşti acum?
Mă îndrept spre nord, pe 59, tu?
Mă îndrept spre sud, pe 65.
Ca două vapoare care se întâlnesc în noapte.
Dacă nu vor să se oprească la o cafea undeva.
Poate la o vafă?
Îţi plac vafele?
Da. Mai ales cele de lângă ieşirea 47 lângă Tuscaloosa,
la care amândoi ar trebui să ajungem cam pe la răsărit?
Ce mai contează câteva ore
când mi-a luat atât de mult să-mi dau seama că pot avea tot ce vreau?
Atunci nu închide.
Eşti pe strada care trebuie?
Te văd.
- Arăţi minunat. - Şi tu.
- Bună. - Bună.
Aşadar...
Mamă, unde s-a dus Bray?
L-a sunat Eric Carlson.
Zicea că are probleme cu hambarul.
Bunico, cred că avem nevoie de mai multe ornamente aici.
Pe partea aia?
Da. O văd pe asta.
Mamă! Uite! Un ponei!
Mulţumesc mult, Bray.
Imaginează-ţi...
- Vrei să-l saluţi? - Bună!
Ce drăguţ.
Traducerea şi adaptarea : jarvis
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania