Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
În legendele voodoo, şarpele reprezintă un simbol al Pământului.
Curcubeul reprezintă un simbol al Cerului.
Între Pământ şi Cer, toate creaturile trăiesc şi mor.
Dar fiindcă are un suflet,
Omul poate fi prins într-un loc îngrozitor
unde Moartea este doar începutul.
Acest film este inspirat din fapte reale.
ŞARPELE ŞI CURCUBEUL
HAITI, 1978
Sincronizare Zolti
Christophe !
Bazinul Amazonian, 1985
Note de teren, dr. Dennis Alan,
Expediţia Botanică Rio Negro, 15 August 1985.
Am sosit în poiana şamanului An Hango,
considerat cel mai spiritual om din Amazonia.
E ceva ciudat în aer astăzi.
Până şi pilotul meu e agitat.
Dacă aş fi fost superstiţios, aş fi zis că ceva se apropie cu repeziciune de mine.
Şi şamanul simte asta.
A decis prin felul său să-mi arată ce anume este.
Spune-i că apreciez asta foarte mult, că Harvard îi mulţumeşte,
că din poţiunea lui se va fabrica un medicament bun,
că va fi de ajutor pentru mulţi oameni.
Acum vrea s-o bei. Zice că are ceva ce să-ţi arate.
Ştii ce-o să vezi dacă bei rahatul ăla ? Stele, amigo.
Hai să plecăm de aici.
După cum am zis, pentru drum.
E bun. E foarte bun.
Mulţumesc.
Opreşte-te !
Julio ? Julio ?
Julio !
Credeam că ai şters-o fără mine. Îţi rămân dator, amice.
Ceva mult mai puternic şi mai rău...
decât şamanul şi oamenii săi, mi-a omorât pilotul.
Ştiu asta foarte bine precum simt că întunericul şi frigul...
se apropiesc de mine.
BOSTON
Sunt acasă doar de o săptămână...
de când am primit un telefon de la prietenul şi fostul meu profesor, Earl Schoonbacher.
E un consilier pentru o mare companie farmaceutică...
şi zice că are o ofertă de muncă foarte interesantă.
Bună, Dennis. Dansul este dr. Cassedy, şeful Boston Biocorp.
- Ce mai faceţi, dle ? - Bine. Dvs, ce faceţi ? Încântat.
Sunt impresionat. 322 km prin jungla amazoniană pe jos şi singur.
Nu singur. I-a arătat spiritul său animalic, gardianul său.
Jaguarul l-a îndrumat la noi în siguranţă.
Noi aici la Boston Biocorp,
aveam de-a face cu ştiinţa şi cu medicina, nu cu magia.
Fie că te-ai întors cu un Jaguar sau Mercedes-Benz, chiar nu mă interesează.
Dar te-ai întors cu o geantă de monstre de plante medicinale pe care nimeni n-a putut să le colecteze.
- Ce ştii de zombificare ? - Pardon ?
Zombificare, zombii - procesul lor de facere, morţii vii.
Doar ce-am putut vedea la "Emisiunea de la miezul nopţii."
Acesta este certificatul de deces a lui Christophe Durând.
Şi raportul doctorului.
"Dl. Durand nu prezenta" niciun puls,
"nicio bătaie a inimii, nu respira," nicio dilatare a pupilelor,
nicio undă cerebrală, niciun răspuns la durere şi a fost îngropat. "
A fost pus într-un sicriu şi înmormântat.
Ai observat data de pe certificatul de deces ? S-a întâmplat acum 7 ani.
Fotografia asta a fost făcută acum o săptămână într-o clinică din Port-au-Prince, Haiti.
Omul acela este Christophe Durand,
aceeaşi persoană şi foarte în viaţă.
- Poate Durand avea un geamăn. - Nu.
- Eroare de spital. Nume corect, alt corp. - Nu.
Am verificat totul. Dr. DuChamps de la clinică, ne-a trimis fotografiile.
Dacă nu-ţi place cuvântul zombie, poţi să alegi altul.
Dar realitatea e că cineva l-a adus înapoi din mormânt.
Şi vreau să ştim cum.
Chiar crezi asta ?
Haiţienii cu siguranţă cred.
Un drog. Tre' să fie un drog atunci, nu-i aşa ?
Anestezia, la asta mă gândeam.
Un foarte nou anesteziac care ar putea revoluţiona medicina.
Acum, ce-ar fi dacă un drog zombie ar fi descoperit ?
Între 40 şi 50.000 de vieţi mor anual pe masa de operaţie
şi nu din cauza chirurgiei, ci din cauza şocului anesteziatic.
Acele aproximativ 50.000 de vieţi ar putea fi salvate doar în SUA.
Şi în întreaga lume, dacă e comercializat cum trebuie.
S-ar putea să fie ceva mult mai complicat decât drogurile.
S-ar putea să fie totuşi, dovada sufletului.
Schoonie, unde e locaţia sufletului,
sub capotă, lângă inimă ?
Nu. Sufletul începe şi se termină cu creierul.
Drogul ăsta... E cu ceva complet nou.
Nu există aşa ceva care să facă să moară şi să trezească la viaţă o persoană.
Tot ce trebuie să facem e, să mergem după el şi să-l luăm.
Aceasta este una dintre cele mai sărace ţări dIn lume.
Revoluţia zboară în aer. Are un dictator nemilos în palat.
Aşa că trebuia să mă aştept la ceva nedreptăţire.
La ce nu mă aşteptam, era acea prezenţă întunecată din Amazon...
ce avea să vină în mod constant aici după mine,
ca o mână rece şi reală pe umărul meu.
Şi nici nu mă aşteptam ca dr. DuChamps să arate...
Dar dr. DuChamps arăta.
- Dr. DuChamps. - Bună ziua.
Bună ziua.
- Mă numesc... - Dennis Alan, ştiu.
Da. Bănuiesc că sunt o faţă uşor de recunoscut prin mulţimea asta.
Ţi-aş fi ştiut din clipa în care...
- Poftim ? - Ar fi mai bine să vorbim înăuntru.
Ăia erau oamenii lui Ton Ton Macoute. Ştiu că eşti aici, desigur.
Eşti sigură că cătuşele e cea mai bună idee ?
500 de pacienţi, 3 doctori, 15 de asistente. Da.
O doză de Thorazine pe săptămână.
Cătuşele e singurul lucru prin care Duvalier se asigură...
că Haiti are nevoie.
Ea e Margrite.
Mă aşteptam la...
După o maladie de trei zile, Margrite a murit şi a fost înmormântată cum trebuie.
Nu e niciun certificat de deces, dar avem martori.
Asta a fost acum 15 ani.
Anul trecut, prin august, a fost găsită umblând printr-un magazin.
Fratele ei a indentificat-o după semnul acesta.
Un zombie clasic.
Bună ziua, Margrite.
Păi, cu siguranţă că ea nu ne poate spune nimic.
Am înţeles că Christophe Durand... a cărui certificat de deces l-am văzut...
- Poate să vorbească, nu-i aşa ? - Da. Ştie oleacă de engleză.
Christophe e unicat. Multe din amintirile sale sunt intacte.
Vreau să-l văd de îndată.
Un avertisment, asta am simţit în ochii aceia.
Nu ştiam a ce anume, dar am simţit până în oase.
Marielle m-a dus să văd un om puternic în politică şi în voodoo.
E un preot voodoo cu "vechime",
dar care de asemenea are un club de noapte pentru turişti.
De fapt, Lucien Celine e băgat în toate,
cu excepţia scurgerilor de informaţii.
Aţi venit într-o seară bună, monsieur.
În seara aceasta, spiritele sunt bucuroase.
Am întrebat de Christophe Durand.
Lucien, de ce eşti aşa de dificil ?
Ai oameni pe toată insula.
Cineva tre' să fi-l văzut pe Christophe până acum.
Poate, dar ceea ce văd oamenii şi ceea ce spun...
sunt două chestiuni diferite.
Haiti e plină de contraziceri, dr. Alan.
Dansatorii aceştia, de exemplu, nu sângerează şi nu ard.
În seara aceasta, o chemăm pe Erzulie, Zeiţa Iubirii.
- Dansezi în seara asta ? - Nu, Lucien, n-am să dansez.
- Ba ai să dansezi. - Nu.
- Eşti bine ? - Ai afaceri de discutat.
Dacă nu obţii informaţii, vom merge în satul lui Christophe mâine.
O să fie bine. O să fie bine.
Da, de el tre' să te fereşti, căpitanul Peytraud.
Se zice că el e un bokor, un magician întunecat.
El e mai presus de dispreţ.
El e şeful Ton Ton Macoute, Poliţia Secretă a lui Duvalier.
Presupun că l-ai mai văzut cândva, nu-i aşa ?
- Da, undeva. - Să fii precaut, prietenul meu.
În Haiti, sunt secrete pe care le ţinem doar pentru noi.
- Marielle... - Da.
Favorita lui Erzulie.
Pentru Marielle, posedarea e ceva natural ca respiratul.
Ai grijă.
Eşti bine ?
Marielle n-a menţionat nimic de ce s-a întâmplat cu o noapte înainte.
Dar din ceea ce ştiam eu din posedare, probabil că ea nici nu-şi aminteşte nimic.
Poate că e şi mai bine aşa.
Am întrebat prin satul lui Christophe, dar nimeni...
nici măcar preoteasa voodoo a satului n-a vrut să ne ajute.
Ţi-am spus. E mort. Ce să ştiu eu despre morţi ?
Împrejurimile în care s-ar putea afla el, rămâne un mister până şi surorei sale.
Cimitirul.
Să mergem.
Ce-a zis sora lui are sens.
Christophe e obsedat de moarte. O să-l găsim.
Asta ai spus şi-n ultimele trei cimitiruri în care am fost.
Christophe !
Ce ridicol e asta. Să plecăm de aici.
Văleu !
- Sfinte. - Eşti bine ?
- Sfinte Sisoie. - Erau doar nişte profanatori.
- Profanatori, da ? - Asta mă face să mă simt mult mai bine.
Trebuia să-ţi fi văzut faţa.
Crezi că asta e de râs ?
Să nu ne mai amăgim, da ?
N-o să-l găsim pe Christophe înnesară, chiar dacă e-n viaţă.
Ce vrei să spui dacă ? Ai văzut fotografiile.
Din câte ştiu eu, poate că pozele alea au fost făcute înainte de deces.
Ce insinuezi să spui ?
Tu eşti singurul meu contact aici în Haiti, corect ?
Întâi, leşi dovezile să dispară, apoi faci să petrecem o mulţime de timp în zadar.
- Tu nu... - Da, în zadar !
Crezi că fac asta pentru sănătatea mea, da ? Eu cred că asta e o scamatorie.
Da. Nu te condamn. Am văzut clinica. Ştiu că ai nevoie disperată de fonduri.
Crezi că Cassedy şi corporaţia lui o să-ţi dea bani de pomană ?
- Crezi că asta e vorba despre bani ? - Da.
Modul în care profesorul Schoonbacher vorbise despre tine era ca şi cum numai tu ai merge pe apă.
Acum ştiu de ce. Rahatul pluteşte.
Da, serios, atunci tu de ce dracu te-ai implicat în asta ?
- Vrei să-mi vorbeşti ? - Christophe !
Christophe. Eu sunt, dr. DuChamps.
Îţi aminteşti de mine, nu-i aşa ?
Îmi amintesc.
El este dr. Alan.
E aici că vrea să-ţi pună nişte întrebări.
Christophe,
vreau să-ţi aminteşti ce s-a întâmplat înainte să mori.
Mi-ai spus odată asta.
Îmi amintesc totul,
coşciugul, înmormântarea.
Am văzut totul.
Ai fost bolnav ?
Ce-ai simţit, care erau simptomele ?
Auzeam pământul căzând, căzând peste mine.
Întunericul m-a îmbrăţişat.
Zice că "bokor," cel care l-a făcut aşa,
l-a biciut cu o nuia.
"Bokorul" i-a luat sufletul şi l-a ascuns undeva.
Mă obligă să fac lucruri îngrozitoare.
Nu mai sunt liber. Mă trimite în visele oamenilor.
Trebuie să fac o analiză a sângelui.
- Trebuie să-i iau amprentele. - Nu pot să-l iau înapoi la clinică.
Aici îmi este locul, nu cu cei vii.
O să mă găsească !
Christophe, nu eşti mort !
Orice ţi-au făcut, te-au făcut ca să crezi astfel.
Ai o memorie bună. Spune-ne ce îţi aminteşti...
ca să putem să-l oprim pe "bokor" să nu mai facă asta nimănui.
Ajută-ne, Christophe.
E un praf.
O otravă...
prin piele...
până-n suflet.
Christophe. Nu, nu pleca.
Prin piele. Praf.
Hei, albule.
Lucien, am venit să-ţi mai cerem încă o dată ajutorul.
L-am găsit pe Christophe. Ne-a povestit despre o otravă.
Nu mai zii nimic.
Haideţi înăuntru.
Dacă îţi mai bagi nasul mult, oamenii mei vor avea de suferit.
Lumea trebuie să ştie ce se întâmplă aici.
Vezi, e o idealistă.
Pur şi simplu nu înţelege cât de periculoase aceste timpuri au devenit.
Eu urmăresc să salvez alte vieţi. N-am să dau înapoi de la asta.
Ştiu că-l ştii pe omul care face praful.
Un nume, doar unul.
Cred că cel cu pălăria e omul nostru.
- Louis Mozart ? - E ceva urgent de important ?
Prietenul meu reprezintă interese puternice, interese americane foarte bogate.
- Americane ? - Corect.
Au un duşman pe care vor să-l transforme într-un zombie.
Într-un zombie, zici ?
- Asta-i tot ? - Asta-i tot.
100 $.
Ai venit unde trebuia. Duşmanul vostru e ca şi mort.
Am să-i prind sufletul ca cum un păianjen prinde muşca în pânza lui...
şi am să-l trimit într-un "canari"
ca asta.
Tre' să ţii sufletul unui zombie închis.
Asta-l obligă pe zombie să te asculte.
Îţi oferă putere.
Poţi să-l trimiţi în visele oamenilor.
A cui e sufletul ăsta ?
Al fostului proprietar.
Chiar aşa ?
100 $.
Arunc o vrajă spre el înnesară.
Nu de vrajă am nevoie.
Ce vreau eu e praful.
Praful.
Unii zic că există aşa ceva. Unii o zic.
Cred că Celine s-a înşelat. Se pare că nu ne poate ajuta. Scuze deranjul.
Celine ?
Lucien Celine ?
Păi, desigur. Desigur.
Lucien şi eu, suntem aşa.
Un om trebuie să-şi ajute prietenii.
1.000$.
- 700. - 400, maxim.
Pentru Celine... 500.
În regulă. Să vedem ce ai.
Am nişte praf deja preparat.
Îţi place, albule, nu ? E frumos, da ?
Intră.
Cu praful ăsta, trebuie să ai mare grijă.
Îl prepar ca şi cum nu ar mai fi o a doua şansă.
500$, da ?
De unde ştim că merge ?
- Vrei dovadă ? - Da
Marie !
Nu-ţi face griji. Ai destul cât pentru zece zombi.
Da.
Tu eşti foarte frumoasă.
Cauţi de lucru ?
O fi el mai frumos,
dar eu te voi iubi mai mult.
Deci ai văzut, albule.
Nici o a doua şansă, da ? Deci, banii.
Banii.
Îi primeşti mâine când văd că învii capra din morţi.
Vreau să văd capra din nou în viaţă.
Zombi, îţi aminteşti ?
Era prea periculos să aşteptăm la hotel,
aşa că ne-am irosim vremea într-un pelerinaj învecinat.
Şi mi-am dat seama că deşi am venit după praf,
mă bagasem în ceva, ceva mult mai complicat.
Să ştii, că tot nu înţeleg care-i treaba cu tine şi treburile alea.
Am fost crescută în credinţă.
Tatăl meu era un "hougan."
Am fost dedicată lui Erzulie de la patru ani.
Primul proces de posedare, dacă vrei, la opt ani.
E o mare frumuseţe şi compasiune în asta.
O, da. Pot să înţeleg asta.
Dar în primul rând, tu eşti un psihiatru.
Nu e niciun conflict între ştiinţa şi credinţa mea.
Poţi să-i spui cum vrei,
dar în Haiti, Dumnezeul nostru nu e doar în Împărăţia Cerului.
E-n pielea noastră, în corpurile noastre.
E ceva ce-ar trebui să vezi.
De care ceremonie este, voodoo sau catolică ?
Haiti e 85% catolică, dar 110% voodoo.
"Pentru noi, Erzulie şi Fecioara Maria sunt aceeaşi.
Albule.
Albule ?
Albule.
Eşti bine, Dennis ?
Da. A fost doar un vis. Am avut un coşmar.
Îmi zice că asta e doar una din catedralele Haiti.
Un loc nu doar de o frumuseţe mare, dar şi de un entuziasm mare de asemenea.
Poate că chiar locul ăsta e magic.
Apele astea sunt vindecătoare.
Aici WWBC în Miami relatând. Cuvântul e oficial acum.
Răspunsul la demonstraţiile din ultimile luni,
guvernatorul Duvalier din Haiti, a declarat legea marţială în acel tărâm problematic.
Recent, unităţile militare au impus reguli de circulaţie stricte de la apus la răsărit.
E o nebunie.
Acum un minut erai într-o loc frumos şi plin de pace,
apoi, erai înconjurat de poliţia secretă, Ton Ton Macoute.
Şi mai ciudat de atât, în mijlocul la toate astea,
nu puteam să-mi scot gândul de la acel zombi, Christophe.
De ce să-i facă aşa ceva lui ?
De ce ar face pe cineva un zombie ?
Christophe e mai mult de un pacient pentru tine, nu ? Îl ştiai de undeva înainte ?
Nu, dar ştiam de el. Era un învăţător doar. Nimeni important.
Dar nu îi era teamă să vorbească cu oamenii despre libertate.
Era foarte admirat. De aceea l-au făcut aşa cum e acum.
În loc să inspire curaj, acum el inspiră doar frică.
Dr. Alan, veniţi cu mine, vă rog.
- Dr. Alan, veniţi cu mine acum. - Bine.
Bine. Ia-o mai uşurel. Voi fi în regulă.
A, dr. Alan.
De ce aflaţi în Haiti, dr. Alan ?
Zice şi acolo în paşaport. Sunt turist. Am venit să admir priveliştile.
Da. Numai oameni bucuroşi vezi pe insulă.
Atunci de ce te-ai dus să vizitezi un spital de boli mintale ?
Sunt un antropologist.
E scutire de impozite.
Sper că nu eşti de la FISC.
Ştiai că această femeie, Marielle DuChamps e un fundamentalist ?
La fel era şi tatăl ei.
A fost... înlocuit.
Ştiai asta ?
Nu, nu ştiam asta.
La fel e şi omul acesta, Christophe Durand.
Christophe cine ?
Omul pe care l-ai întâlnit în cimitir.
Cimitir ? Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu sunteţi un bun mincinos, dr. Alan.
Uite ce, sunt turist.
N-am făcut nimic rău.
Te superi dacă plec acum ?
Ţara aceasta trăieşte pe muchie de cuţit, dr. Alan.
O singură slăbiciune într-un loc greşit şi iar ne întoarcem la sclavie.
- La fel cu francezii. - Uite ce, eu nu...
Statele Unite ar vrea anarhie aici, sunt sigur.
Aici nu este Granada, dr. Alan.
Sunt aici, acum.
Sunt oameni ca mine...
care se asigură ca asta să nu se întâmple.
Să ţii minte asta.
Dennis, nu trebuie să-mi demonstrezi nimic mie.
Acela nu era doar un bilet ce ţi l-au strecurat sub uşă.
- Ar fi bine să mai aşteptăm încă o zi. - Nu avem încă o zi.
Cât timp suntem în afara oraşului, suntem bine.
Veniţi, veniţi, veniţi, veniţi.
Veniţi, veniţi, veniţi. Celebrăm succesul meu.
Pentru noroc.
Şi, cum e capra ?
Afacerile înainte de plăceri, da ?
Calea americană, nu ?
Ai văzut-o cu ochii tăi când a murit, dar acum merge.
Frumos animal.
Îţi place ? Ţi-l dau pe gratis, dacă vrei.
Americanii...
- Banii pentru praf, cum ne-am înţeles. - Bine.
Vedeţi, până şi-n America ştiu de mine.
Au venit după munca mea.
Eşti un prost.
Prafurile mele merg.
Poate că vrei să arunc o vrajă şi asupra ta.
Vrei să ştii ce cred eu despre prafurile tale ?
Ai grijă, albule. Nu există a doua şansă.
Dennis !
E pişăt.
Eşti un om mort.
Dennis, ce naiba ai făcut înăuntru ?
Trebuie să mai tragem puţin de timp.
Ce ştii despre radiatoare ?
Ce e asta, vreo dorinţă macho de moarte ?
Doamne, dacă era otravă ?
Era. Otravă pentru şobolani, probabil.
Dă-mi mâna. Vezi palma ?
Vezi moneda şi...
puf !
Vezi otrava pe care mi-a dat-o el ?
Şmecheriile schimbului.
Uite că vine. Aşteaptă în maşină.
Eşti încă în viaţă.
Da, am observat.
Pot s-o fac, praful care îl vrei.
Fără şmecherii de data asta, albule. 1.000$.
- Otrava zombie. Praful morţii, e bun ? - Da.
"Dar" sunt reguli.
Trebuie s-o faci cu mine.
Nu este altă cale.
O muncă solicitoare. Oase proaspete. Repede !
Săpăm aici.
Tu primul.
Nu te teme. Niciodată nu-i îngroapă adânc aici.
De aceea şi folosesc locul ăsta.
Ăsta nu e un copil, nu-i aşa ?
Nu, nu. Ăsta nu e un copil.
Nu, nu, nu.
O adevărată comoară, asta.
O vrăjitoare.
Pe când trăia, avea puteri măreţe.
Acum, e uşoară de cărat.
Dennis ?
Miroase.
Începem mâine seară. Acum, plecăm de aici.
Să mergem.
Cred că mai am nişte cămăşi rămase de-ale lui taică-miu.
Poate că una o să-ţi vină.
- E bună cămaşa asta. - Nu, nu e.
Nu ! Nu !
Intră în jeep !
Dennis !
Ai o faţă frumoasă.
Fetelor cred că le place. Ţie îţi place ?
Faţa albă frumoasă.
Ţi-am pus o întrebare.
Da, îmi place.
Şi mie îmi place.
Îţi las faţa în pace.
Ţi-ai demonstrat punctul de vedere.
Sunt în primul avion ce pleacă. Jur.
Nu-i de ajuns asta acum. Prea târziu.
Ai fost avertizat.
Te-am avertizat.
Sunt un cetăţean american. Gândeşte-te bine la asta.
Nu-l văd pe ambasador aici. Tu-l vezi ?
Am venit aici într-o cercetare medicală. Sunt o grămadă de bani implicaţi în asta.
- Sunt destui şi pentru tine. - Nu vreau bani.
Da ? Ce vrei ?
Vreau să te aud ţipând.
A, nu. Bine.
Bine. Bine.
Vrei să mă auzi ţipând ? Am să ţip.
Din nou !
Nu e bine deloc.
Dennis !
Timp de trei zile, Marielle a fost îngerul meu păzitor,
ascunzându-mă, având grijă de mine să mă însănătoţesc.
Rana pe care Peytraud mi-a făcut-o era de teamă, nu de a-mi cauza rău mai mare.
Sunt în viaţă, intact.
Mi-a zis în dimineaţa asta că vrea ca eu să plec, înainte ca ei să mă omoare.
Dar nu pot face asta.
N-ar trebui să fii afară în halul ăsta. Nici măcar n-ar trebui să mergi.
Reţetei astea i-au trebuit 1.000 de ani să se perfecţioneze.
Vreau s-o învăţ.
Odihneşte-te.
A trecut printre scrotum, da ?
Puţină durere, puţină teroare.
M-a speriat, bine ?
Ingredientele pentru praf sunt foarte variate.
Este veninoasa broască râioasă, broasca de trestie.
Acelaşi animal pe care Lucrezia Borgia l-a folosit.
O faci şi mai toxică dacă adaugi şi viermi de mare înţepători.
Şi peştele-bilă ce produce una dintre cea mai...
puternică otravă naturală, tetrodotoxina.
Plus o grămadă de ierburi, minerale,
amestecate cu o îndemânare surprinzătoare.
Toate astea s-au împletit cu puţină magie din "dincolo de ce cunoaştem noi".
Procesul va dura trei zile şi trei nopţi.
Deja, nu e niciun dubiu în mintea mea că de data asta glumeşte,
că Mozart i-ar putea acorda oricui de la Harvard o cursă pentru banii lui.
Nu poţi să iei deloc praful cu mâncare. Te omoară complet.
Carnea nu se va mai scula să te servească.
Strânge. Oasele sunt fragile. O să iasă.
Asta e ultima etapă.
Curând, se va termina o treabă bine făcută.
E un lucru foarte îngrijorător, albule,
că pentru prima oară poţi să deosebeşti binele de rău.
Apoi după o vreme, e un lucru care te face să te simţi liber.
Mai trebuie să stea îngropată cu ea încă o zi.
Îl vrei atât de tare pe duşmanul tău, de vrei să-l faci să treacă prin asemenea durere.
Sunt bine.
- Ţi-a luat femeia sau banii ? - Nu.
Atunci de ce te împotriveşti împotriva unui nebun ca Peytraud ?
O, da. Aud lucrurile astea.
Otrava nu-i pentru el. Otrava nu-i pentru nimeni.
Vreau doar să folosesc otrava ca să fac bine, să ajut oamenii care sunt bolnavi.
Otrava mea poate fi folosită într-un aşa fel, zici ?
Da, cred că da.
Cred că ai putea fi cunoscut prin toată lumea.
O să le zici despre mine ?
O să le spui numele de Louis Mozart ?
Şi toţi or să-mi ştie munca prin toată lumea, da ?
Bine, albule, întoarce-te peste 24 de ore şi o să-ţi ai praful.
24 de ore de obicei nu mi se pare aşa de mult timp.
În timpurile când sunt relaxat, simt cum trece ziua ca pe o oră.
Dar la cum de dulce era Marielle, ziua şi noaptea la casa de pe plajă a durat o infinitate.
- Ia-mă. - Pleacă de aici !
Dr. Alan ?
Marielle ? Marielle ?
Trebuie să plecăm de aici.
Nu şi de data asta, dr. Alan. Am trecut de asta.
Aceste "canari" ţin sufletul acelora care sunt stăpâni pe tărâmul spiritelor.
Acum spiritele lor mă servesc.
Ştie că spun adevărul. Asemenea lucruri chiar sunt posibile.
Ştiu preţul pe care îl vei plăti pentru ce-ai făcut.
Pozele pe care le-am făcut azi sunt destul de convingătoare.
Dacă te vei întoarce, vei fi judecat pentru crima comisă asupra surorii lui Christophe.
Curtea îţi va lua viaţa. Dar asta va fi doar începutul.
După ce mori... am să-ţi iau sufletul.
Ce-o să se întâmple cu Marielle ?
Tu du-te acasă.
Ea e acasă. E haiţiană.
N-am niciun motiv s-o rănesc odată ce-ai plecat.
Pleacă acasă, Dennis.
E singura cale.
Apropo, dr. Alan,
despre ce-ai visat la amiază ?
O femeie în braţele tale ? Marea la uşa ta ?
Nu, ai visat despre mine şi despre un mormânt.
Ştiu, pentru că eram acolo.
Şi pot să fiu acolo de fiecare dată când îţi închizi ochii.
Durerea pe care ţi-am cauzat-o în camera de sus,
nu e nimic cu durerea pe care pot să ţi-o provoc în mintea ta.
Să ţii bine minte asta, dr. Alan.
Mi-ai promis 1.000 $.
Ţi-ai uitat promisiunea ?
Nu, nu-i am. Mi-au luat toţii banii.
Păi...
ia-o oricum.
Dar o să le zici despre mine, albule.
Fă-i să-mi ştie numele.
Aşa o să fac.
Am să le aduc la cunoştinţă că eşti un om de încredere.
Pe amanet, da ?
Destul de corect.
- Ai folosit babuini, nu ? - Da.
Dar praful de pe palme a intrat direct în sânge.
10-20 mai târziu, erau morţi. Cel puţin, arătau morţi.
- Dumnezeule, cifrele astea sunt exacte ? - Da.
- Adică, schimbarea pare normală. - Ştiu, dar am verificat chiar de trei ori.
Acestea sunt scanări tipice ale creierului luate de la subiecţii noştri.
Sunt foarte concentrate. Ţinta e doar o anumită parte a creierului.
Nivelul funcţiilor vitale : respiraţie, bătăile inimii.
E ca şi cum cineva a oprit şi repornit procesul de respiraţie.
Dar aici în porţiunile în care creierul le controlează...
senzorii conştiinţei, gândurile şi emoţiile,
bang.
Deci animalele ştiu ce li se întâmplă.
Da, tot timpul. Şi un om ar şti.
Auzi, vezi, poate că şi simţi, gândeşti.
Dar nu poţi să faci nimic în legătură cu asta. Doar stai acolo arătând...
Mort... şi să fii îngropat.
Dar ai fi în viaţă.
Apoi îmi reaminteam,
testele au demonstrat că praful dispare după 12 ore sau mai mult,
lăsând victima din nou normal.
Exceptând până atunci, ai fi la 2 metri sub pământ într-un întuneric total,
zgâriind şi ţipând, dar nimeni nu te aude sufocându-te.
Mersi.
Băiete, e incredibil cum zvonurile se răspândesc.
E de necrezut. Acţiunile companiei aproape că s-au dublat.
Toate bazându-se pe zvonul cum că Dennis s-a întors cu ceva solid. Mulţumesc, dragă.
Mă bucur că te-ai întorc teafăr de acolo.
La ştiri zice că toată ţara e într-o stare de zguduială.
Da, presupun că e.
Şi ne gândeam azi cum să denumim produsul.
Nu-mi vine să cred că unii oamenii mi-au sugerat ca anesteziastul să se numească "Zombanol."
E foarte bun numele. Mă duc să iau nişte aer.
Scuzaţi-mă.
E-n regulă.
Trebuie să vorbim.
Ceva nu e bine. Îmi dau seama.
Am încercat să sun de trei zile şi nopţi, dar nimic, niciun răspuns.
- Poate că a plecat undeva. - S-ar putea să aibe şi probleme de aseamenea.
- Trebuie să mă întorc acolo. - Ascultă-mă.
E o poartă spre mistic şi tu tocmai ai păşit prin ea.
În clipa asta, eşti foarte vulnerabil. Eu nu m-aş întoarce în Haiti.
Ai să fi un candidat serios în cursa mondială de a câştiga premiul Nobel.
Eu aş sta cât mai departe posibil de Haiti cât aş putea.
Tot ce-ai realizat e o mare descoperire.
Te pune pe gânduri chiar.
Singurul lucru pe care nu-l înţeleg e de cum Christophe Durand a supravieţuit ?
Cum de a putut vorbi ?
Alex ?
Din câte ne putem da seama, cumva... nu ştiu anume cum...
cineva l-a scos afară din mormânt ca să nu sufere probleme la nivelul creierului.
S-a întâmplat ceva cu supa ta ?
Nn, nu, e-n regulă. Doar că nu-mi este foame.
Elbert, dr. Alan a terminat cu supa lui.
Poate că domnul ar dori nişte salată în loc ?
Nu. În ultima vreme, am avut probleme cu stomacul.
Risc ocupaţional, dizenterie,
tăun, malarie.
Un toast ? Un toast ?
Pentru Dennis.
Pentru aventurile sale şi pentru această descoperire miraculoasă.
A cutreierat spre un nou tărâm...
Debra ? Stai jos, Debra.
Ai să mori ! Ai fost avertizat ! Ai să mori !
Debra ? Debra.
N-ai să mori. E doar un atac de apoplexie.
O să fii bine. O să fii bine.
O să ajungă la mine oriunde m-aş afla.
Ştiu asta acum. I-am furat secretul cel mai puternic şi mai întunecat.
Vor să se răzbune şi dacă nu mă pot prinde, mă gândesc că or să se ducă după Marielle.
Bine aţi venit la Port-au-Prince. Vă rugăm, să aveţi paşapoartele pregătite.
Hei, sunt cetăţean american !
Sunt cetăţean american !
Lucien ?
Lucien m-a înşfăcat de sub nasul celor din Ton Ton Macoute.
Marielle era în siguranţă. Mi-a zis că este păzită la clinică, de oamenii săi.
Dar pentru Mozart şi mine, era o altă treabă.
Asta o să-ţi ofere puţină protecţie, atâta tot.
La fel ca obiectivităţile tale ştiinţifice.
În ţara asta, nu m-am simţit protejat de nimic.
Încă nu ştii ce-o să ajungă la tine.
- Nu mă tem pentru mine. - Un lucru bun.
Sus.
Să-ţi aminteşti că când bătălia va veni, nu se va purta pe străzi,
ci se va lupta în mintea ta, în sufletul tău.
Marielle avea dreptate. Asta trebuie să se termine.
Oamenii ăştia, Peytraud, Duvalier,
nu sunt Haiti... sunt câini turbaţi.
Nebunia lor trebuie să se oprească.
Faceţi o greşeală !
Eu şi preşedintele, suntem aşa ! Aşa suntem !
Ceva nu e bine, nu-i aşa ?
Suntem la mâna spiritelor acum, tu şi eu.
Aminteşte-ţi, că orice s-ar întâmpla,
moartea nu înseamnă sfârşitul.
Lucien ? Lucien ?
O, la naiba !
- Ajutor ! Am fost otrăvit ! - Nu, nu, nu, nu, nu.
Nu-i... Nu-i lăsaţi să mă îngroape.
Nu sunt mort !
- Ceva ? Presiune ? Puls ? - Nimic.
L-am pierdut.
Scrie ora pe etichetă.
Vom anunţa ambasada mâine.
Nu este nevoie de asta, doctore.
Am făcut toate aranjamentele.
Cum ziceţi.
E mort. Bănuiesc că cineva de la unitatea dvs va face actele necesare ?
Nu, nu, nu. Deloc odihnă.
Ai să vezi totul.
Ai s-o simţi, răcoarea din sicriu.
E mult mai înspăimântătoare... mult, mult mai înspăimântătoare.
Lucien Celine, marele hougan,
mă serveşte şi el acum.
Lucien nu te poate proteja. L-am ţinut din scurt !
Lucien va face din sângele tău viermi !
O, da ? Mă auzi, albule ?
Capul ei va fi luat ca o ofrandă în seara aceasta !
Nu, aşteaptă !
Să-ţi ţină companie.
Când te trezeşti, ţipă, dr. Alan.
Ţipă cât vrei. N-ai scăpare din mormântul ăsta.
Ajutor ! Ajutor ! Ajutor !
Da ! Aici ! Aici !
Aici !
O, Dumnezeule !
Eşti în viaţă !
Ştiu. E ceva rău, otrava.
Vezi lucruri pe care vii nu le pot vedea !
Aici WWBC în Miami relatând.
Tocmai am primit vorbă de la Port-au-Prince, Haiti că Baby Doc Duvalier,
soţia sa Michelle şi întreaga lui familie...
sunt în drum spre Aeroportul Port-au-Prince.
Asta era o mişcare neanunţată ce s-a întâmplat la miezul nopţii,
şi nimeni nu ştie ce înseamnă cu adevărat.
S-a confirmat acum că familia Duvalier a zburat.
Scena de la aeroport a fost plină de panică şi victoria...
Vorba umblă că iniţiatorii revoluţiei au fugit din ţară...
din momentul în care ştirile au ajuns în satele şi oraşele învecinate.
Unde-ţi este puterea acum ? Cei din Loa îşi pornesc răzbunarea !
Sufletul tău e al meu.
Ridică-te, dr. Alan. Îţi controlez gândurile acum.
Ridică-te !
Dennis ?
Dennis ? Ajută-mă.
- Marielle ? - Ajută-mă !
- Marielle ?
- Dennis ! - Nu mă părăsi.
Ajută-mă !
Dennis ! E doar vina ta !
- Era munca ta. - Era munca ta...
ce a cauzat asta.
Era munca ta ce a cauzat asta.
Peytraud ?
Peytraud !
Dennis.
Peytraud ?
Nu !
- Ajută-ne, Lucien. Te rugăm ! - Nu !
Stai puţin. N-am să las chestia aia să rămână întreagă.
Deloc odihnă pentru tine !
Vii cu mine !
Vii cu mine în Iad !
Du-te dracu !
Nenorocitule !
M-am săturat de rahatul ăsta !
- Ce vrei ? - Vreau să te aud ţipând.
- Nu ! - Da !
Den ? Eşti teafăr ?
Coşmarul s-a terminat, Den. S-a terminat.
Sincronizare Zolti
Praful "zombie" şi ingredientul său activ, tetrodotoxina
sunt în mod constant sub evaluarea studiilor intensive de ştiinţă, atât în Europa şi SUA.
Până în prezent, procesul prin care funcţionează, rămâne un mister.
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org