Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
ÎNCHISOAREA ÎNGERILOR
Domnule Dufresne,
descrieţi cearta cu soţia dv., din seara în care a fost ucisă.
A fost o ceartă violentă.
A spus că e bucuroasă că am aflat, că nu îi place să se ascundă
şi mi-a spus că vrea să divorţăm în Reno.
- Ce i-aţi răspuns ? - Că nu sunt de acord.
"O să ajungi în iad, nu în Reno !" Asta au auzit vecinii.
Dacă spun ei... Nu-mi amintesc. Eram supărat.
Ce s-a întâmplat după ce v-aţi certat ?
Şi-a pus nişte lucruri într-o valiză, ca să plece la domnul Quentin.
Glenn Quentin, profesor de golf la clubul "Snowden Hills Country",
despre care aflaserăţi că e amantul soţiei dv.
- Aţi urmărit-o ? - Mai întâi am fost în câteva baruri.
Apoi m-am dus la el acasă, ca să vorbesc cu ei.
Nu erau acolo. Am parcat pe alee şi am aşteptat.
- Cu ce intenţii ? - Nu ştiu sigur.
Eram tulburat, beat...
Cred că voiam să-i sperii.
După ce au sosit, aţi intrat în casă şi i-aţi ucis.
Nu. Începusem să mă trezesc.
M-am urcat în maşină şi m-am dus acasă.
Am oprit şi am aruncat pistolul în râul Royal.
V-am mai explicat.
Altceva nu înţeleg. Menajera a venit a doua zi dimineaţă
şi i-a găsit pe soţia dv. şi pe amantul ei ciuruiţi cu gloanţe de 38.
Dv. nu vi se pare că este o coincidenţă extraordinară ?
Ba da.
Dar susţineţi că aţi aruncat pistolul înainte de comiterea crimelor.
- Foarte convenabil ! - Ăsta e adevărul.
Poliţia a căutat pistolul timp de trei zile, dar nu a găsit nimic,
aşa că nu s-a putut face comparaţia între pistolul dv.
şi gloanţele extrase din cadavrele însângerate ale victimelor.
Şi ăsta e un lucru foarte convenabil,
nu-i aşa, domnule Dufresne ?
Din moment ce sunt nevinovat,
faptul că pistolul nu a fost găsit este extrem de inconvenabil.
Doamnelor şi domnilor, aţi văzut care sunt probele.
Avem acuzatul la locul crimei,
urme de picioare,
urme de cauciucuri, gloanţe, sticla de whisky spartă...
Toate poartă amprentele lui.
Dar, mai presus de toate,
avem doi morţi: o femeie frumoasă şi amantul ei,
morţi, unul în braţele celuilalt.
Păcătuiseră.
Dar crima lor era atât de mare, încât să merite pedeapsa cu moartea ?
Gândiţi-vă şi la următorul lucru.
În încărcătorul unui revolver încap şase gloanţe, nu opt.
Nu a fost o crimă pasională.
Ar fi de înţeles, poate chiar de iertat.
Nu. A fost o răzbunare
brutală, dusă la capăt cu sânge rece ! Gândiţi-vă la următorul lucru:
patru gloanţe pentru fiecare victimă.
Nu s-au tras şase gloanţe, ci opt.
Asta înseamnă că a golit încărcătorul,
apoi l-a reîncărcat,
ca să tragă din nou în ei.
Încă un glonţ pentru fiecare dintre amanţi,
exact în cap !
Sunteţi un om foarte rece şi nu aveţi remuşcări, domnule Dufresne.
Îmi îngheaţă sângele în vine doar uitându-mă la dv.
Prin puterea cu care am fost învestit de statul Maine,
vă condamn la dublă închisoare pe viaţă.
Câte una pentru fiecare victimă.
Luaţi loc !
Aţi ispăşit 20 de ani din condamnarea pe viaţă.
- Da, domnule. - Credeţi că v-aţi îndreptat ?
Da. Categoric !
M-am învăţat minte.
Pot să spun, cu mâna pe inimă, că m-am schimbat.
Nu mai sunt un pericol pentru societate.
Ăsta este adevărul.
SE RESPINGE
Salut, Red ! Cum a mers ?
Nimic nou ! Doar o altă zi.
Ştiu ce simţi. Eu voi fi respins săptămâna viitoare.
Eu am fost respins săptămâna trecută.
Se mai întâmplă !
Red, împrumută-mi un pachet de ţigări.
Pleacă de aici ! Îmi datorezi deja cinci pachete.
- Patru ! - Cinci !
Cred că există un deţinut ca mine în orice închisoare din America.
Eu fac rost de orice.
Ţigări, marijuana...
Coniac, ca să sărbătoreşti faptul că puştiul tău a absolvit liceul.
Aproape orice lucru.
Sunt un adevărat magazin universal !
În 1949, când Andy Dufresne
mi-a cerut să i-o "aduc" pe Rita Hayworth,
i-am spus că se aranjează.
Andy a fost trimis la închisoarea Shawshank
în 1947 pentru că şi-a ucis soţia şi pe tipul cu care aceasta se culca.
În libertate, fusese vicepreşedintele unei mari bănci din Portland.
O slujbă bună pentru un bărbat atât de tânăr.
Salut, red !
Vorbeşti engleza, idiotule ? Urmează-l pe acest ofiţer !
În viaţa mea nu am văzut indivizi mai jalnici!
Bibane, vino încoace !
Hai, bibane !
- Pariezi azi, Red ? - Ţigări sau bani ? Tu hotărăşti.
- Trece-mă cu două ţigări. - Pe cine pariezi ?
Pe piticul de acolo.
O să fie primul.
- Aiurea ! Accept pariul. - Şi eu.
O să pierzi, fiule.
Dacă eşti aşa de isteţ, alege tu !
Îl aleg pe grăsanul de acolo !
Pe al cincilea. Trece-mă cu un sfert de pachet.
Bibani proaspeţi.
Azi au sosit bibani proaspeţi !
Andy nu părea cine ştie ce când l-am văzut prima oară.
O pală de vânt putea să-l doboare.
Asta a fost prima mea impresie.
Pe cine pariezi ?
Pe tipul acela înalt, băiatul de bani gata !
Pe acela ? O să pierzi.
- Zece ţigări. - E un pariu consistent.
Cine pariază cu mine ?
Heywood, Jigger ?
Skeet,
Floyd ?
Patru viteji !
Întoarceţi-vă la celulele voastre pentru apelul de seară!
Toţi pentru apelul de seară !
La dreapta ! Priviţi în faţă !
El e domnul Hadley, gardianul-şef.
Eu sunt domnul Norton, directorul.
Voi sunteţi deţinuţi.
De aceea aţi fost trimişi aici.
Prima regulă: nu înjuraţi !
În închisoarea mea nu accept numele Domnului luat în deşert.
Veţi învăţa celelalte reguli pe parcurs.
Aveţi întrebări ?
Când mâncăm ?
Când o să vă spunem noi să mâncaţi !
Şi o să vă faceţi nevoile când o să vă zicem noi !
Ai înţeles, idiotule ?
În picioare !
Eu cred în două lucruri:
în disciplină şi în Biblie.
Aici le veţi primi pe amândouă.
Puneţi-vă încrederea în Domnul !
Voi însă sunteţi ai mei !
Bine aţi venit la Shawshank !
Dezlegaţi-i !
Întoarce-te !
Ajunge !
Du-te în capătul celulei !
Întoarce-te !
Despăduchiaţi-l !
Întoarce-te !
Ieşi, treci la stânga şi ia-ţi hainele şi Biblia !
Următorul !
La dreapta !
Stânga !
Fără îndoială, prima noapte e cea mai grea.
Te aduc dezbrăcat, ca în ziua în care te-ai născut,
cu pielea arsă şi pe jumătate orb din cauza porcăriei de despăduchiat !
Iar când te bagă în celulă
şi uşile se închid în urma ta,
îţi dai seama că e adevărat.
Viaţa ta este distrusă într-o clipă.
Nu-ţi mai rămâne decât tot timpul din lume ca să te gândeşti la asta.
Cei mai mulţi bibani ajung în pragul nebuniei în prima noapte.
Unul dintre ei izbucneşte în plâns.
Aşa se întâmplă mereu.
Singura întrebare este:
cine va fi primul ?
E un prilej de a paria la fel de bun ca oricare altul.
Eu am pariat pe Andy Dufresne.
Stingerea !
Îmi amintesc prima mea noapte.
S-a întâmplat cu mult timp în urmă.
Bibanule !
- Ţi-e frică de întuneric ? - Îţi place aici, bibane ?
Ţi-ai dori ca tăticul tău să n-o fi regulat pe mămica ?
Porcuşorule ! Vreau o ciozvârtă de porc !
Băieţii se iau întotdeauna de nou-veniţi
şi nu se lasă până când unul dintre ei nu cedează.
Grăsanule !
Vorbeşte-mi, băiete !
Ştiu că eşti acolo ! Îţi aud respiraţia.
Nu-i asculta pe proştii ăştia !
Nu e aşa de rău aici.
Uite...
O să te prezint şi o să te fac să te simţi ca acasă.
Ştiu doi poponari bine făcuţi,
care s-ar bucura să te cunoască !
Ar fi interesaţi mai ales de fundul ăla mare al tău !
Doamne !
Locul meu nu e aici !
Avem un câştigător !
Vreau acasă !
Grăsanul a câştigat la mustaţă !
Grăsanul !
Bibani proaspeţi !
Nu trebuia să fiu aici !
Bibani proaspeţi !
Vreau acasă ! Vreau la mama !
Am regulat-o pe maică-ta ! Nu e aşa de bună la pat !
Bibani proaspeţi !
Ce Dumnezeu e asta ?
A înjurat. Îi spun directorului !
Cu bastonul înfipt în fund !
Daţi-mi drumul de aici !
Care e problema, grăsane ?
Vă rog ! Nu am ce căuta aici !
Nu număr nici până la 1 !
Dacă nu taci, îţi cânt un cântec de leagăn !
Taci !
Vă rog ! E o greşeală !
Nu am ce căuta aici !
Deschide celula !
Nici eu nu am ce căuta aici ! Parcă am fi la puşcărie !
Nemernicule !
Uşurel !
Dacă mai aud un zgomot,
jur că o să ajungeţi toţi la infirmerie !
Toţi, nemernicilor !
Cheamă îngrijitorii ! Să-l ducă pe rahatul ăsta la infirmerie !
În prima noapte, Andy Dufresne m-a păgubit de două pachete de ţigări.
Nu a scos niciun sunet.
Nord 3. În regulă !
Sud 2. În regulă !
Sud 3. În regulă !
Nord 1. În regulă !
- Sud 1. În regulă ! - Sud 4. În regulă !
Pregătiţi-vă să ieşiţi !
Ieşiţi !
Îl mănânci ?
Nu am intenţia asta.
Mi-l dai mie ?
E numai bun !
Jake îţi mulţumeşte.
A căzut din cuibul de pe atelier.
O să am grijă de el până va putea să zboare.
Iată-l !
Bună dimineaţa, băieţi ! Frumoasă dimineaţă, nu-i aşa ?
Ştiţi de ce e o dimineaţă frumoasă ?
Daţi-mi-le pe toate !
Aliniaţi-le ca pe nişte dansatoare !
- Nu pot să-l sufăr ! - Şi de-asta nu mai pot eu !
Da ! Richmond, Virginia !
- Mai bine miroase-mi fundul ! - După ce îl miroase pe al meu !
Păcat, Red ! Calul tău a ieşit pe ultimul loc !
Eu îmi iubesc calul !
O să-l sărut când îl văd !
Mai bine i-ai da nişte ţigări !
Norocosul dracului !
Tyrell, lucrezi la infirmerie săptămâna asta ?
- Ce mai face calul meu ? - A murit.
Hadley i-a crăpat capul aseară, iar doctorul a fost acasă.
Amărâtul a zăcut acolo până azi-dimineaţă.
N-am avut ce face.
Cum îl chema ?
Ce ai spus ?
Mă întrebam dacă ştie cineva cum îl chema.
Ce-ţi pasă, bibanule ?
Nu contează cum îl chema. Este mort.
S-a dat cineva la tine ?
Te-a luat vreunul pentru el ?
Aici toţi avem nevoie de prieteni.
Eu aş putea fi prietenul tău.
E greu de cucerit !
Îmi place.
La început, Andy nu vorbea cu ceilalţi.
Cred că îi era destul de greu
să se adapteze la viaţa din închisoare.
A trecut o lună până când
a vorbit mai mult cu cineva.
Acel cineva
am fost eu.
Ofiţerii Russell şi Burwell raportează ofiţerului de serviciu.
Sunt Andy Dufresne.
Bancherul care şi-a omorât soţia.
De ce ai făcut-o ?
Nu am omorât-o eu.
Eşti exact ca ceilalţi !
Nimeni nu e vinovat. Nu ştiai ?
- De ce eşti aici ? - Din cauza avocatului.
Se spune că eşti un biban distant.
Te crezi mai bun decât ceilalţi. Nu ?
- Tu ce crezi ? - Să fiu sincer,
nu m-am hotărât încă.
Am auzit că poţi să faci rost de orice.
Din când în când, pot să fac rost de anumite lucruri.
- Poţi să-mi faci rost de un piolet ? - Ce ?
Un piolet.
- Ce e şi de ce îl vrei ? - Ce-ţi pasă ?
Dacă vrei o periuţă de dinţi, ţi-aş zice preţul.
Dar periuţa nu e armă !
Corect.
Pioletul are lungimea de 15-20 cm.
Arată ca un târnăcop mai mic.
Târnăcop ?
- E pentru pietre. - Pietre ?
Cuarţ ?
Da.
Mică,
rocă argiloasă,
calcar...
Şi ?
Colecţionez roci.
Am colecţionat roci cândva, aş vrea s-o fac şi acum.
Sau poate vrei să crăpi capul cuiva !
Nu.
Nu am duşmani aici.
Nu ? Mai aşteaptă puţin !
S-a răspândit zvonul că "Surorile" te plac.
Mai ales Bogs.
Nu ar folosi la nimic dacă le-aş spune că nu sunt homosexual.
Nici ei nu sunt.
Nici măcar oameni nu sunt.
Ei rezolvă totul prin forţă. Asta e tot ce vor şi tot ce înţeleg.
În locul tău, mi-aş pune un ochi şi în ceafă.
Mulţumesc pentru sfat.
E gratis.
Acum înţelegi de ce îmi fac griji.
Nu-l voi folosi pentru aşa ceva.
Atunci, cred că vrei să evadezi. Poate vrei să sapi un tunel.
Nu înţeleg de ce râzi.
Vei înţelege. Vei vedea pioletul...
Cât costă un asemenea obiect ?
Şapte dolari.
Comisionul meu este de 20%.
Dar asta e o marfă specială.
Riscul e mai mare, preţul e mai mare.
O să te coste 10 dolari.
S-a făcut !
Arunci banii pe geam !
De ce ?
Celor de aici le plac controalele inopinate.
Dacă îl găsesc, ţi-l iau !
Dacă te prind, nu spui nimic de mine.
Dacă spui, nu mai facem afaceri.
Nici măcar şireturi sau gumă. Ai înţeles ?
Da.
Mulţumesc,
domnule...
Red. Mă cheamă Red.
Red (Roşu) ? De ce ţi se spune aşa ?
Poate pentru că sunt irlandez.
Am înţeles de ce unii băieţi l-au considerat distant.
Era tăcut.
Mersul şi vorba lui erau neobişnuite.
Păşea ca un om care se plimbă în parc, fără nicio grijă.
Ca şi cum avea o haină invizibilă, care îl izola de acest loc.
Cred că ar fi cinstit să spun
că Andy mi-a plăcut de la bun început.
Mai repede ! Unii dintre noi au treabă !
Mişcaţi-vă !
Ce mai faci ? Cum te mai înţelegi cu soţia ?
Andy avea dreptate. Am înţeles până la urmă gluma.
Ar dura cam 600 de ani ca să sapi un tunel cu acest piolet.
Vrei o carte ?
Astăzi nu.
- Vrei o carte ? - Nu.
Brooksie !
Un pachet pentru Dufresne.
Dufresne, poftim cartea ta !
Mulţumesc.
Dufresne, nu mai avem înălbitor.
Du-te în spate şi adu !
Asta o să te orbească !
Taci, draga mea !
Văd că te opui !
E mai bine aşa !
Aş vrea să vă spun că Andy a luptat
şi că Surorile l-au lăsat în pace.
Aş vrea să vă spun asta,
dar închisoarea nu e o lume de basm.
Nu a spus cine l-a bătut,
dar noi ştiam.
Situaţia nu s-a schimbat pentru un timp.
Viaţa în închisoare înseamnă rutină
şi iar rutină.
Din când în când, Andy apărea cu vânătăi proaspete.
Surorile nu-l lăsau în pace.
Uneori reuşea să le reziste. Alteori, nu.
Asta era viaţa lui Andy.
Asta era rutina lui.
Cred că primii doi ani au fost cei mai grei pentru el
şi că închisoarea l-ar fi distrus dacă lucrurile ar fi continuat aşa.
Dar, în primăvara anului 1949,
autorităţile au hotărât că...
Acoperişul atelierului trebuie reparat.
Am nevoie de 12 voluntari pentru o săptămână de muncă.
Aşa cum ştiţi,
însărcinările speciale aduc cu ele privilegii speciale.
Se muncea afară,
iar luna mai e nemaipomenită pentru aşa ceva.
Aliniaţi-vă acolo !
Mai mult de 100 de oameni s-au oferit voluntari.
Wallace E. Unger,
Ellis Redding...
Ce spuneţi ?
Eu şi câţiva prieteni am fost printre cei strigaţi.
Andrew Dufresne.
Ne-a costat doar un pachet de ţigări de fiecare.
Ca de obicei, eu am încasat comisionul de 20%.
Aşa că avocatul ăsta m-a sunat din Texas
şi mi-a spus că îi pare rău să mă anunţe că fratele meu a murit.
Îmi pare rău.
Mie, nu. Era un ticălos !
A plecat cu ani în urmă. Credeam că murise deja.
Avocatul mi-a spus că era bogat.
Sonde de petrol... Avea aproape un milion de dolari.
Un milion ?
Unii ticăloşi sunt foarte norocoşi !
O să primeşti şi tu ceva ?
35.000. Atât mi-a lăsat.
- Dolari ? - Da.
Grozav ! E ca şi cum ai câştiga la loterie,
nu-i aşa ?
Idiotule ! Guvernul ce o să facă ?
O să-mi ia o mare parte din bani !
Sărmanul Byron ! Ce ghinion !
Ce păcat !
Unii oameni nu au noroc !
Eşti nebun ?
Uită-te la cârpa ta !
O să plăteşti impozitele, dar o să-ţi rămână ceva.
Poate o să-mi cumpăr o maşină nouă. Şi apoi ce o să fac ?
O să plătesc impozitul pe maşină,
reparaţiile, copiii o să mă bată la cap să îi plimb cu maşina...
Dacă nu calculezi impozitele bine, plăteşti din buzunar !
Aşa face guvernul.
Bagă mâna până la cot în buzunarul tău !
- Andy ! - Ce face ?
- Vrea să se sinucidă ! - Continuaţi să munciţi !
Ce frate am avut ! La naiba !
Domnule Hadley, aveţi încredere în soţia dv. ?
Eşti amuzant !
Dar o să fii şi mai amuzant fără dinţi în gură !
Ar încerca să vă înşele ?
Asta e ! La o parte, Mert !
Fraierul ăsta o să aibă un accident !
O să-l împingă !
Dacă aveţi încredere în ea, puteţi păstra cei 35.000 de dolari.
- Ce ai spus ? - 35.000.
- 35.000 ? - Toţi.
- Toţi ? - Fiecare bănuţ.
Vorbeşte pe înţeles !
Dacă vreţi banii, daţi-i soţiei.
Îi puteţi face soţiei o singură dată un cadou de până la 60.000 dolari.
Prostii ! Fără impozite ?
Fiscul nu se poate atinge de bani.
Eşti bancherul care şi-a ucis soţia ?
De ce te-aş crede ? Să ajung aici ca tine ?
E legal. Întrebaţi-i.
Vă vor spune acelaşi lucru. Dar mă simt aiurea să vă spun eu asta.
Sunt sigur că deja v-aţi interesat.
Nu am nevoie să-mi spui tu ce să fac !
Ştiu, dar vă trebuie un avocat,
iar asta o să vă coste.
Avocaţii sunt nişte nenorociţi !
Pot să mă ocup eu de asta. Aţi economisi bani.
Aduceţi formularele şi o să le completez eu
aproape gratuit.
Vă cer doar câte trei beri pentru fiecare dintre colegii mei.
"Colegi" ! Amuzant !
Un bărbat care munceşte afară se simte mai bine
dacă bea o bere.
Asta e părerea mea, domnule.
La cine vă holbaţi ?
Înapoi la muncă !
La muncă !
Aşa se face că, în penultima zi de muncă,
deţinuţii care au reparat acoperişul, în primăvara anului 1949,
s-au aşezat în linie, la ora 10 dimineaţa,
şi au băut bere rece ca gheaţa,
oferită de cel mai scârbos gardian care a lucrat vreodată la Shawshank.
Beţi cât e rece, doamnelor !
Ticălosul a reuşit chiar să pară generos !
Soarele ne ardea umerii şi noi ne simţeam oameni liberi.
Parcă reparam acoperişul casei noastre.
Eram stăpânii lumii !
Andy a petrecut pauza aceea aşezat la umbră,
cu un zâmbet straniu pe buze,
uitându-se cum bem bere.
- Vrei o bere rece ? - Nu, mulţumesc. M-am lăsat de băut.
Poate a făcut-o ca să câştige bunăvoinţa gardienilor
sau ca să-şi facă prieteni printre deţinuţi.
Dar eu cred că a făcut-o ca să se simtă din nou om,
chiar dacă pentru puţin timp.
Rege !
Şahul este un joc al regilor !
- Poftim ? - Un joc civilizat, de strategie.
Şi un mister total.
Nu-mi place !
O să te învăţ să joci.
Sigur.
Am putea face rost de o tablă.
Vorbeşti cu omul potrivit.
Putem face rost de tablă, dar vreau să cioplesc eu piesele.
Unele din alabastru, celelalte din steatit. Ce crezi ?
Cred că o să-ţi ia ani de zile.
Timp am. Nu am pietre.
În curte nu găsesc decât pietricele.
Sunt mici.
Am devenit prieteni, nu-i aşa ?
Cred că da.
Pot să te întreb ceva ?
De ce ţi-ai omorât soţia ?
Sunt nevinovat ca toţi cei de aici.
Tu de ce te afli aici ?
Crimă. La fel ca tine.
Eşti nevinovat ?
Sunt singurul om vinovat din Shawshank.
- Unde este canarul ? - De unde ştii ?
- Ce să ştiu ? - Deci nu ştii. Vino !
Canarul este aici.
Te miră să auzi o femeie cântând în casa mea ?
E o surpriză
mare.
Red...
Stai ! O clipă !
Iat-o !
Îmi place ce face cu părul.
Da. L-am văzut de 3 ori luna asta.
Gilda, eşti îmbrăcată ?
Eu ?
Doamne, ce-mi place !
Am auzit că poţi să faci rost de orice.
Pot să fac rost de anumite lucruri. Ce vrei ?
- Rita Hayworth. - Poftim ?
Poţi să faci rost ?
Deci tu eşti Johnny Farell. Am auzit multe despre tine.
- O să dureze câteva săptămâni. - Săptămâni ?
Nu am afişul în pantaloni ! Dar o să-ţi fac rost.
Linişteşte-te !
Mulţumesc.
- A fost o surpriză, domnule Farrell. - A fost.
Stai jos.
I-ai spus ce fac eu aici ?
Nu, am vrut să nu stric surpriza.
Aşteaptă, domnule Farrell...
- Dispari ! - Trebuie să schimb bobina !
Ţi-am spus s-o tai !
Nu ţipi ?
Hai să terminăm odată !
Mi-a rupt nasul !
Acum o să-mi desfac fermoarul
şi o să înghiţi ce îţi dau eu !
Apoi o s-o înghiţi pe a lui Rooster !
Asta pentru că i-ai rupt nasul.
Dacă mi-o bagi în gură, o pierzi !
Nu, nu înţelegi.
Dacă faci asta, o să-ţi înfig cuţitul în ureche !
Bine.
Dar să ştii că leziunea cerebrală face victima să muşte tare.
Reflexul este atât de puternic,
încât gura victimei trebuie desfăcută cu o rangă.
De unde ştii porcăria asta ?
Am citit.
Tu ştii să citeşti, ignorant împuţit ?
Draga mea,
n-ar trebui să faci asta !
Nici Bogs, nici prietenii lui nu i-au băgat nimic în gură.
În schimb, i-au tras o bătaie soră cu moartea.
Andy a stat o lună la infirmerie.
Bogs a făcut o săptămână de carceră.
Poţi să ieşi, Bogs.
Cum spui tu, şefule !
Întoarceţi-vă la celulele voastre pentru apelul de seară.
Toţi prizonierii să se prezinte pentru închidere.
Ce e ?
- Unde se duce ? - Apucă-l de glezne !
Nu !
Ajutor !
După asta, două lucruri nu s-au mai întâmplat niciodată:
Surorile nu s-au mai atins de Andy,
iar Bogs nu a mai mers.
L-au transferat la o închisoare-spital din nord.
Din câte ştiu, şi-a petrecut restul zilelor mâncând cu paiul.
Să-i facem o primire frumoasă lui Andy când se vine de la infirmerie.
Suntem de acord. Îi datorăm măcar atât pentru bere.
Îi place şahul.
Să-i aducem nişte pietre.
Băieţi,
am găsit una !
Heywood, nu e nici steatit,
nici alabastru.
- Eşti geolog ? - Are dreptate.
Ce dracu' e ?
Balegă de cal.
- Rahat ! - Rahat de cal ! Petrificat.
Iisuse !
La naiba !
În ciuda câtorva dificultăţi, băieţii s-au descurcat bine.
În săptămâna în care trebuia să iasă, aveam destule pietre
cât să-i dăm o ocupaţie până la ridicarea la ceruri !
Tot în săptămâna aceea am primit un transport mare.
Ţigări, gumă de mestecat,
whisky,
cărţi de joc cu femei dezbrăcate, de toate...
Şi, desigur, cel mai important articol:
Rita Hayworth !
Nu te costă nimic. Bine ai venit înapoi !
Atenţie !
Fiţi atenţi ! Controlează celulele !
119 !
123 !
Ridică-te !
Faţa la perete !
Întoarce-te cu faţa spre domnul director !
Mă bucur să văd ce citeşti.
Ai vreun verset preferat ?
"Vegheaţi dar, pentru că nu ştiţi când va veni stăpânul casei."
Marcu 13:35.
Întotdeauna mi-a plăcut versetul acesta.
Dar prefer versetul:
"Eu sunt Lumina lumii."
"Cine Mă urmează pe Mine va avea lumina vieţii."
Ioan, capitolul 8, versetul 12.
Am auzit că te pricepi la contabilitate.
Oamenii trebuie să aibă o meserie.
Ce-i cu asta ?
E o bucată de pânză pentru modelat şi lustruit pietre.
E una dintre pasiunile mele.
Câteva lucruri de contrabandă,
dar nu avem de ce să ne facem griji.
Nu pot spune că aprob asta.
Dar cred că putem face o excepţie.
Închideţi !
Era să uit.
Nu aş vrea să te lipsesc de aşa ceva.
- Vei găsi salvarea în paginile ei. - Da, domnule.
Controlul a fost doar un pretext.
Norton voia să vadă ce e cu Andy.
"Judecata Lui este foarte aproape."
Soţia mea a făcut-o la biserică.
E foarte frumoasă, domnule.
- Îţi place la spălătorie? - Nu în mod special.
Poate găsim ceva pe măsura
educaţiei tale.
Jake, unde e Brooks ?
Andy, mi s-a părut mie că te aud.
Am fost trimis să lucrez aici.
Mi s-a spus.
Nu e ciudat ?
Hai să facem un tur rapid !
Hai !
Iată !
Asta este biblioteca închisorii Shawshank.
"National Geographics",
"Reader's Digest",
câteva romane de Louis L'Amour,
reviste "Look",
romanele lui Erle Stanley Gardner...
În fiecare seară, pun cărţile pe cărucior şi îmi fac turul.
Numele le notez pe acest carnet.
E simplu ca bună ziua ! Întrebări ?
De când eşti bibliotecar ?
Am venit aici în 1905 şi m-au făcut bibliotecar în 1912.
Ai avut vreodată un ajutor ?
Nu. Nu am mare lucru de făcut.
De ce pe mine ? Şi de ce acum ?
Nu ştiu.
Mă bucur că o să am companie.
Dufresne !
El e !
Eu sunt Dekins.
Mă gândeam să deschid un cont pentru educaţia copiilor mei.
Înţeleg.
Să luăm loc şi să stăm de vorbă.
Brooks, ai o foaie şi un creion ?
Mulţumesc.
Deci, domnule Dekins...
L-a întrebat: "Vreţi ca băieţii dv. să meargă la Harvard
- sau la Yale ?" - Nu se poate !
Dumnezeu mi-e martor !
Dekins a clipit, a început să râdă
şi i-a strâns mâna lui Andy.
- Pe dracu' ! - I-a strâns mâna.
Era să fac pe mine.
Dacă avea costum, cravată şi tot ce îi trebuia pe birou,
Dekins i-ar fi spus:
"Vă rog frumos, domnule Dufresne !"
- Îţi faci câţiva prieteni? - Nu i-aş numi prieteni.
Sunt un criminal care oferă sfaturi financiare bune.
Un bun animal de casă !
- Te-au scos de la spălătorie. - Poate obţin mai mult de atât.
Poate măresc biblioteca, poate obţin cărţi noi.
Dacă tot ceri ceva, cere o masă de biliard.
- Aşa e. - Dar cum ?
Cum vrei să obţii cărţi noi, "domnule Dufresne" ?
O să-i cer directorului fonduri.
Eu am prins şase directori
şi am învăţat un adevăr imuabil, universal.
Niciunul nu ţi-ar da bani.
Niciun ticălos nu a strâns punga mai bine când venea vorba de a cere fonduri.
Bugetul este mic.
Înţeleg.
Aş putea să scriu la Senat şi să cer fonduri.
Statul dă bani închisorilor doar pentru trei lucruri:
mai multe ziduri, mai multe gratii, mai mulţi gardieni.
Cu permisiunea dv., le voi scrie o dată pe săptămână. Nu mă pot ignora la nesfârşit.
Ba da, dar scrie-le, dacă vrei.
O să ţi le expediez eu.
Andy a început să scrie o scrisoare pe săptămână,
aşa cum a spus.
Şi, aşa cum a spus Norton, nu a primit niciun răspuns.
În aprilie următor calcula impozitele pentru jumătate dintre gardieni.
După încă un an, le calcula pe toate,
inclusiv pe ale directorului.
După încă un an, campionatul a fost organizat în perioada plăţilor.
Toţi gardienii din echipa adversă şi-au adus formularele cu venituri.
Deci închisoarea Moresby v-a dat un pistol, dar dv. l-aţi plătit.
- Da. Am plătit şi tocul. - Pentru asta nu plătiţi impozit.
Poţi scrie asta.
Da, domnule.
Andy avea o afacere prosperă.
De fapt, era aşa de ocupat,
încât i s-a permis să aibă ajutoare.
Red, vrei să-mi dai câteva formulare ?
Mă scoteau din atelierul de tâmplărie o lună pe an
şi asta îmi convenea.
Dar el continua să trimită scrisori.
Red, Andy.
S-a întâmplat ceva cu Brooks.
Stai la uşă !
Te rog, Brooks.
- Calmează-te ! - Înapoi !
- Înapoi ! - Ce dracu se întâmplă ?
Nu avea nimic. Apoi, deodată, a scos cuţitul.
Haide să stăm de vorbă !
Nu avem ce discuta !
O să-i tai gâtul !
Ce ţi-a făcut ?
E vorba de ce mi-au făcut ei !
Nu am de ales.
Toţi ştim că n-o să-i faci rău.
- Chiar şi Heywood ştie asta. - Sigur.
Ştii de ce ? Că e prietenul tău şi că eşti un om înţelegător.
Nu-i aşa, băieţi ?
- Da. - Lasă cuţitul ! Uită-te la mine !
Lasă cuţitul !
Brooks, uită-te la gâtul lui !
Sângerează !
Doar aşa mă lasă să stau aici.
E o nebunie ! Nu face asta !
Haide, lasă cuţitul !
Uşurel... Nu o să păţeşti nimic.
El ?!
Dar cu mine cum rămâne ? Era să-mi taie gâtul !
Te-ai tăiat mai rău când te-ai bărbierit.
Ce i-ai făcut ?
Nimic. Am venit să-mi iau la revedere.
Nu aţi aflat ? A fost eliberat condiţionat.
Nu înţeleg ce s-a întâmplat.
Bătrânul e nebun de legat !
Ajunge !
- Era să faci pe tine ! - Să te ia dracu' !
Terminaţi !
Brooks nu e nebun.
S-a adaptat perfect la viaţa de închisoare.
Pe dracu' !
E aici de 50 de ani, Heywood.
Asta e lumea lui.
Aici e un om important, educat.
Afară e un nimeni.
Un bătrân cu artrită.
N-ar putea să obţină un permis de bibliotecă.
Înţelegi ce vreau să spun ?
Cred că vorbeşti prostii !
Crezi ce vrei.
Dar vă spun că aceste ziduri au un efect ciudat.
Mai întâi le urăşti.
Apoi te obişnuieşti cu ele.
După ce trece mai mult timp,
ajungi să depinzi de ele.
Asta înseamnă să te adaptezi la viaţa de închisoare.
La naiba !
Eu n-aş putea să ajung în halul ăsta !
Aşteaptă să faci şi tu 50 de ani de închisoare.
Ai dreptate.
Te trimit aici pe viaţă...
Tocmai asta îţi iau: viaţa.
Partea cea mai frumoasă a vieţii...
Nu pot să mai am grijă de tine, Jake.
Du-te !
Eşti liber.
Îţi doresc noroc, Brooksie !
Dragi băieţi,
nu-mi vine să cred ce repede se mişcă lucrurile afară.
Ai grijă, moşule ! Vrei să mori ?
Am văzut un automobil când eram copil,
dar acum sunt peste tot.
Lumea se grăbeşte teribil !
Comisia m-a trimis într-o casă numită "Berarul"
şi mi-a dat o slujbă: pun cumpărăturile clienţilor în pungă.
E muncă grea şi încerc să ţin pasul, dar mâinile mă dor mai tot timpul.
Aveţi grijă ca omul dv. să pună cumpărăturile în două pungi.
Data trecută era să mi se rupă punga.
Fă ce spune doamna !
Da, domnule.
Nu cred că directorul magazinului mă place prea mult.
Câteodată, după serviciu, mă duc în parc şi hrănesc păsările.
Mă gândesc că Jake o să vină şi o să mă salute.
Dar nu vine.
Oriunde ar fi, sper că o duce bine şi că îşi face prieteni noi.
Nu prea dorm noaptea.
Am coşmaruri. Visez că mă prăbuşesc.
Mă trezesc speriat.
Câteodată îmi amintesc cu greu unde sunt.
Poate ar trebui să-mi cumpăr o armă
şi să jefuiesc magazinul, ca să mă trimită înapoi.
Aş putea să-l împuşc pe director, ca să fiu sigur !
Cred că sunt prea bătrân pentru prostiile astea !
Nu-mi place aici.
M-am săturat să-mi fie teamă tot timpul.
Am decis să nu rămân aici.
Mă îndoiesc că o să se facă mare caz
pentru un bătrân escroc.
BROOKS A TRECUT PE AICI
"Mă îndoiesc că vor face mare caz pentru un bătrân escroc."
"P.S. Ziceţi-i lui Heywood că regret că l-am ameninţat cu cuţitul."
"Fără regrete. Brooks."
Trebuia să moară aici.
E o nebunie.
Ce-i cu astea?
Tu să-mi spui. Îţi sunt adresate.
Poftim.
"Domnule Dufresne,
ca răspuns la cererile dv. repetate,
statul a alocat pentru proiectul dv. suma inclusă în plic.
Două sute de dolari.
În plus, biblioteca districtuală
v-a donat cărţile şi articolele.
Sperăm că vă vor satisface nevoile.
Cererea a fost soluţionată. Vă rugăm să nu ne mai scrieţi."
Strânge-le înainte ca directorul să se întoarcă !
Da, domnule.
Bravo, Andy !
A durat doar 6 ani.
De acum o să le scriu 2 scrisori pe săptămână.
Cred că eşti destul de nebun ca să faci şi asta ! Acum strânge-le !
Eu mă duc la toaletă. Când mă întorc, să nu le mai găsesc aici !
Andy, auzi şi tu ?
Dufresne !
Andy, dă-mi drumul !
Andy?
Nici azi nu ştiu ce cântau cele două italience.
Adevărul e că nu vreau să ştiu.
Despre unele lucruri e mai bine să nu se vorbească.
cred că era ceva atât de frumos, încât nu poate fi exprimat în cuvinte.
Ceva care să-ţi rupă inima !
Vocile acelea
s-au înălţat mai sus decât am fi îndrăznit să visăm.
Ca şi cum o pasăre a bătut din aripi
şi a făcut zidurile să dispară.
Şi, pentru o clipă foarte scurtă,
toţi deţinuţii s-au simţit liberi.
Directorul s-a înfuriat groaznic.
Deschide uşa !
Deschide !
Dufresne, deschide uşa !
Opreşte-l !
Te avertizez ! Opreşte-l !
Dufresne,
eşti al meu acum !
Andy a primit două săptămâni de carceră pentru mica lui ispravă.
Ridică-te !
- Uite cine a venit ! - Maestro !
Nu puteai să pui muzică mai bună ? Ceva de Hank Williams.
Au spart uşa până să fac dedicaţii.
- A meritat 2 săptămâni de carceră ? - Niciodată nu mi-a fost mai uşor.
Carcera nu e niciodată uşoară.
O săptămână acolo face cât un an.
Mozart mi-a ţinut de urât.
Ţi-au lăsat pickup-ul ?
Am auzit muzica aici...
şi aici.
Asta e frumuseţea muzicii. E ceva ce nu-ţi pot lua.
Nu aţi simţit asta niciodată ?
Cântam bine la muzicuţă când eram tânăr.
Mi-am pierdut totuşi interesul. Aici nu prea are sens să cânţi.
Nicăieri nu are mai mult sens decât aici.
Te împiedică să uiţi.
Să uiţi.
Să uiţi că în lume există locuri
care nu sunt construite din piatră.
Există
ceva înăuntru
la care nu pot ajunge,
de care nu se pot atinge.
Îţi aparţine numai ţie.
Despre ce vorbeşti ?
Despre speranţă.
Speranţă ?
Să-ţi spun ceva, prietene.
Speranţa este un lucru periculos.
Speranţa te poate duce la nebunie.
Nu e de folos în închisoare.
Ar trebui să te obişnuieşti cu ideea.
Ca Brooks ?
Luaţi loc !
Aţi ispăşit 30 de ani din condamnarea pe viaţă.
Credeţi că v-aţi îndreptat ?
Da, domnule.
Fără îndoială.
Pot să spun că m-am schimbat.
Nu mai sunt un pericol pentru societate.
Ăsta-i adevărul.
Categoric m-am îndreptat !
SE RESPINGE
Treizeci de ani...
Iisuse, când spui asta...
Te întrebi cum s-au dus.
Eu mă întreb cum s-au dus zece ani.
Aici.
Un mic cadou, pentru că ai fost respins.
Deschide-l !
L-am cumpărat de la concurenţă.
Am vrut să-ţi fac o surpriză.
E foarte frumoasă, Andy.
Mulţumesc.
O să cânţi ?
Nu.
Nu acum.
Intraţi !
O fată nouă pentru aniversarea a 10 ani de închisoare. Red.
Stingerea !
Andy şi-a ţinut promisiunea.
A scris două scrisori pe săptămână.
În 1959, Senatul şi-a dat seama
că nu-l poate cumpăra cu suma de 200 de dolari.
Comisia pentru buget a aprobat alocarea sumei de 500 dolari pe an.
V-aţi mira să aflaţi câte a făcut Andy cu banii aceştia.
A făcut înţelegeri cu biblioteci, cu organizaţii de caritate...
A cumpărat la kilogram cărţi retrase de pe piaţă.
"Insula comorilor",
Robert Louis...
Stevenson.
Beletristică. Aventură.
Ce urmează ?
"Reparaţii auto"
şi "Sculptură în săpun".
Meserii şi pasiuni. La "Educaţie", în spatele tău.
"Contele de Monte Crisco".
Cristo, idiotule !
De Alexadre... "Dumă".
Dumă ?
Dumas. Ştii despre ce e vorba ?
O să-ţi placă. O evadare din închisoare.
Ar trebui să o punem la "Educaţie", nu ?
Am făcut tot ce am putut ca să-l ajutăm.
În anul în care Kennedy a fost împuşcat,
transformase deja o cameră ce mirosea a rahat de şobolan şi a terebentină
în cea mai mare bibliotecă de închisoare din New England,
completată cu o selecţie a discurilor lui Hank Williams.
În acelaşi an, directorul Norton a iniţiat celebrul program "În afară".
Poate aţi citit.
Fotografia lui a fost publicată în revista "Look".
Nu este un privilegiu,
ci, mai degrabă, un program avansat
de corecţie şi de reabilitare.
Deţinuţii noştri, bine supravegheaţi,
vor munci în afara închisorii,
prestând tot felul de servicii publice.
Aceşti oameni pot învăţa valoarea unei zile de muncă
pentru comunitate
cu un minimum de cheltuieli din partea contribuabililor.
Desigur, nu a spus presei
că "minimum" este un termen vag.
Există sute de modalităţi de a lua frişca de pe prăjitură.
Oameni, materiale, de toate...
Doamne, ce de bani a încasat !
O să dau faliment.
Tu poţi să ceri mai puţin
decât oricare antreprenor.
Ned, prestăm servicii importante pentru comunitate.
Asta poţi s-o spui ziarelor, dar eu am o familie de hrănit.
Sam...
Sam, ne cunoaştem de mult timp.
Am nevoie de contractul pentru autostradă.
Dacă nu-l obţin, dau faliment.
E adevărul.
Soţia mea ţi-a trimis plăcintă. Gândeşte-te la ce ţi-am spus.
N-ai de ce să fii îngrijorat.
Băieţii mei vor lucra în altă parte.
Să-i mulţumeşti lui Maisie pentru plăcintă.
În spatele fiecărei tranzacţii obscure
şi al fiecărui dolar câştigat
se afla Andy, care ţinea registrele.
Două depuneri, domnule.
Maine National şi New England First.
Ca de obicei, după închidere.
Să-mi duci cele două costume
şi celelalte lucruri la curăţătorie.
Dacă îmi pun prea mult apret pe cămăşi, o să le arăt eu !
- Cum arăt ? - Foarte bine.
E un mare spectacol de binefacere în Portland.
Vine şi guvernatorul.
Vrei ce-a mai rămas din plăcintă ?
Femeia asta găteşte oribil !
Mulţumesc, domnule.
- Am auzit că bagă mâna până la cot. - Mai mult.
E implicat în escrocherii la care tu nici nu ai visat.
Un râu de bani murdari curge pe aici.
Mai devreme sau mai târziu, va trebui să dea socoteală.
Aici începe rolul meu. Eu îi spăl, îi investesc.
Acţiuni, obligaţiuni pentru care nu plăteşti impozit...
Îi trimit în lume.
- Şi se întorc... - Curaţi ca o fecioară !
Mai curaţi !
Când Norton o să iasă la pensie, o să fie milionar.
Dacă o să-l prindă, o să ajungă şi el aici.
Credeam că ai mai multă încredere în mine.
Ştiu că eşti bun, dar toate aceste acte lasă urme.
Cei de la FBI şi cei de la Fisc vor deveni curioşi.
Vor ajunge la cineva.
Da, dar nu la mine
şi nici la director.
- Dar la cine ? - La Randall Stevens.
Cine ?
Partenerul tăcut. "E vinovat, dle judecător. Sunt conturile lui."
Aici începe procesul de spălare.
La el conduc toate actele.
Dar cine e el ?
O fantomă.
Văr cu Harvey, iepurele invizibil !
L-am inventat.
Nu există decât în acte.
Nu poţi să inventezi o persoană.
Poţi, dacă ştii care sunt fisurile sistemului.
E uimitor ce poţi obţine prin corespondenţă.
Domnul Stevens are certificat de naştere,
permis de conducere...
Glumeşti ?
Dacă vor descoperi conturile,
vor urmări un produs al imaginaţiei mele.
Să fiu al naibii !
Ţi-am spus că eşti bun ?
La naiba, eşti un geniu !
Amuzant este că,
în libertate, eram un om foarte cinstit.
A fost nevoie să ajung în închisoare ca să devin escroc.
Te deranjează ?
Eu mă ocup de profituri, nu de escrocherii.
Poate că nu contează,
dar eu am făcut această bibliotecă
şi am ajutat 12 băieţi să capete diploma de liceu.
De ce crezi că mă lasă să fac asta ?
Pentru că tot spălat se numeşte.
Speli bani, nu cearceafuri.
Lucrez ieftin, ăsta e avantajul.
Tommy Williams a venit în 1965.
Doi ani pentru I. E.
Pentru dv., intrare prin efracţie.
Poliţiştii l-au prins scoţând TV-uri pe uşa din spate a magazinului.
Un borfaş tânăr.
Domnul "Rock'n Roll",
ţanţoş ca dracu' !
Haideţi moşilor ! Vă mişcaţi ca ochii mortului !
Îmi stricaţi reputaţia !
L-am îndrăgit imediat.
Ieşeam cu spatele pe uşă
şi ţineam televizorul aşa.
Un televizor vechi. Nu vedeam nimic. Apoi am auzit o voce.
"Nu mişca, puştiule ! Mâinile sus !"
Nu am dat drumul televizorului. În cele din urmă, vocea a spus:
"Ai auzit ce am spus, băiete ?"
I-am răspuns: "Da, domnule."
"Dacă scap TV-ul, o să mă acuzaţi şi de distrugerea proprietăţii."
Ai fost şi la Cashman, nu ?
Da. Acolo a fost foarte uşor. Să vă povestesc.
Permisii în weekend, programe de muncă.
Nu ca aici.
Ai fost în toate închisorile din New England.
Am început la 13 ani. Cred că am trecut prin toate puşcăriile.
Poate ar trebui să încerci altă profesie.
Nu pari a fi un hoţ bun. Încearcă altceva.
Ce ştii tu despre hoţi, Capone ?
De ce eşti aici ?
Eu ?
Din cauza avocatului.
Aici toţi sunt nevinovaţi. Nu ştiai ?
Am aflat că Tommy avea o tânără soţie şi o fetiţă.
Poate se gândea la ele sau la faptul că fetiţa nu-şi cunoştea tatăl.
Orice ar fi fost, ardea ca un foc sub fundul acestui băiat.
Vreau să-mi iau diploma de liceu.
Am auzit că ai ajutat câţiva băieţi.
Nu-mi pierd timpul cu rataţii !
Eu nu sunt un ratat !
- Vorbeşti serios ? - Da.
Chiar vorbeşti serios ?
Da !
Bine. Deoarece, dacă o facem,
o facem până la capăt !
Problema e că nu citesc aşa de "clar".
"Bine".
Nu citeşti aşa de bine.
O să ajungem şi la asta.
- R. - R...
- S. - S...
Andy l-a luat pe Tommy sub aripa sa.
A început să-l înveţe alfabetul.
Tommy se descurca destul de bine.
A descoperit că avea o minte ascuţită.
Apoi Andy a început să-i predea pentru dobândirea diplomei.
Îi plăcea puştiul.
Îi plăcea să ajute un tânăr să-şi îmbunătăţească viaţa.
Dar nu era singurul motiv.
Timpul trece greu la închisoare.
Faci ce poţi ca să mergi mai departe.
Unii colecţionează timbre,
alţii construiesc case din chibrituri.
Andy a făcut o bibliotecă.
Acum avea nevoie de un proiect nou: Tommy.
Tot de-aia petrecuse ani de zile modelând şi lustruind acele pietre.
Din acelaşi motiv, a agăţat pe perete fetele visurilor sale.
În închisoare, un om face orice ca să-şi ocupe gândurile cu ceva.
În 1966, când Tommy se pregătea să dea examenul,
pe perete era încântătoarea Raquel.
Timpul a expirat.
Ei bine ?
Ei bine, e un rahat !
Am pierdut un an de zile !
Nu cred că e o lucrare slabă.
E mai rău de atât ! Nu mi-a ieşit nimic. Parcă a fost în chineză !
Aşteaptă să vedem punctajul.
Îţi spun eu care e punctajul !
Două puncte !
Ăsta e blestematul tău de punctaj !
Pisicile se urcă în copac, 5 ori 5 fac 25.
La naiba cu acest loc !
Mă simt groaznic. L-am dezamăgit.
Prostii, puştiule !
E mândru de tine.
Suntem prieteni vechi. Îl cunosc foarte bine.
- Isteţ om, nu ? - Foarte isteţ.
A fost bancher în libertate.
- De ce a ajuns aici ? - Crimă.
Pe dracu' !
Nu ai crede când îl vezi.
Şi-a prins nevasta în pat cu un jucător de golf.
I-a ucis pe amândoi.
Ce e ?
Acum patru ani,
eram la Thomaston. O pedeapsă între 2 şi 3 ani.
Furasem o maşină. A fost o prostie.
Cu şase luni înainte să fiu eliberat,
am primit un coleg nou: Elmo Blatch.
Un ticălos mare şi nervos.
Genul de coleg pe care nu ţi-l doreşti.
Înţelegi ce-ţi spun ?
Primise între 6 şi 12 ani pentru tâlhărie.
Zicea că jefuise sute de locuri.
Greu de crezut. Era foarte agitat.
Sărea la cel mai mic zgomot.
Vorbea tot timpul.
Nu tăcea niciodată.
Unde fusese, ce jefuise, femei cu care se culcase...
Chiar şi oameni pe care îi ucisese.
Oameni care îl "scoseseră din sărite".
Aşa era.
Într-o seară,
l-am întrebat, în glumă, pe cine a ucis.
Mi-a răspuns...
Curăţam mesele la un club country,
ca să pot culege informaţii despre toţi ticăloşii ăştia bogaţi !
L-am ales pe unul
şi, într-o noapte, i-am jefuit casa.
S-a trezit şi m-a scos din sărite !
Aşa că l-am ucis !
Pe el şi pe curva cu care era.
Asta e partea cea mai frumoasă.
Se culca cu jucătorul ăsta de golf,
dar era măritată cu altul.
Un bancher.
Au pus crima în cârca lui.
E cea mai uimitoare poveste pe care am auzit-o.
Ce mă uimeşte cel mai mult e că te-ai lăsat păcălit.
E evident că îl impresionezi pe Williams.
A auzit povestea ta tristă
şi a vrut să te înveselească.
E tânăr, nu e foarte isteţ,
aşa că nu ştie cât de mult te-a afectat.
Domnule, spune adevărul !
Să presupunem că Blatch există.
Crezi că o să cadă în genunchi
şi o să-şi recunoască vina
şi să adăugăm o condamnare pe viaţă la pedeapsa lui ?
Cu mărturia lui Tommy, pot obţine un nou proces.
Dacă Blatch e încă la închisoare.
Trebuie să fi fost eliberat.
Au ultima lui adresă, rudele...
E o şansă, nu ?
Cum puteţi fi atât de obtuz ?
Cum mi-ai spus ?
"Obtuz". O faceţi intenţionat ?
Uiţi cine eşti.
Cei de la club trebuie să aibă fişele lui de pontaj,
copii după acte...
Dacă vrei să te laşi furat de această fantezie, e treaba ta.
- Întâlnirea a luat sfârşit ! - Dacă sunt eliberat,
n-o să spun ce facem. Şi eu pot fi acuzat din cauza banilor.
Să nu-mi mai pomeneşti de bani, nemernicule !
Nici în acest birou !
Nici în altă parte ! Veniţi aici!
Încercam să vă liniştesc.
O lună de carceră !
- Da, domnule. - Ce e cu dv. ?
- Ia-l de aici ! - E şansa mea să ies.
E viaţa mea ! Nu înţelegeţi ?
- Luaţi-l de aici ! - E viaţa mea !
O lună de carceră.
E cea mai mare pedeapsă de care am auzit.
- E vina mea. - Prostii !
Nu ai apăsat pe trăgaci şi nici nu l-ai condamnat tu.
Vrei să spui că Andy e nevinovat ?
Pe bune ?
Aşa se pare.
Iisuse !
Cât a stat aici ?
A venit în 1947.
E aici de 19 ani.
- Thomas Williams. - Aici.
- Paxon, Edward. - Da.
Ce ai primit ? Comisia pentru Educaţie...
- Ticălosul a expediat testul ! - Aşa se pare.
Deschizi plicul sau stai cu degetul în fund ?
Cred că e mai bine să stau cu degetul în fund.
Skeet, dă-mi plicul !
Vrei să-l arunci, te rog ?
La naiba !
Puştiul a luat examenul.
Mă gândeam că vrei să ştii.
Directorul vrea să vorbească cu tine.
- Afară ? - Aşa mi-a spus.
Domnule director...
Tommy.
Tommy...
Te rog ca această discuţie să rămână între noi.
Şi aşa este neplăcut.
Avem o problemă.
Sunt sigur că înţelegi.
Sigur că da.
Situaţia asta m-a dat peste cap.
Nu mai pot să dorm noaptea.
Ce trebuie făcut.
E greu să ştii ce trebuie făcut.
Înţelegi ?
Am nevoie de ajutorul tău, fiule.
Dacă e să iau măsuri,
trebuie să fiu absolut sigur.
Trebuie să ştiu dacă ceea ce i-ai spus lui Dufresne este adevărat.
Da, domnule.
Este adevărat.
Ai jura în faţa unui judecător şi a juraţilor,
pe Sfânta Biblie,
în faţa Dumnezeului atotputernic ?
Daţi-mi şansa şi o fac !
La asta mă gândeam şi eu.
Sunt sigur că ai aflat.
Un lucru groaznic...
Atât de tânăr. Mai avea mai puţin de un an şi a încercat să evadeze.
Căpitanului Hadley i-a părut rău că a fost nevoit să-l împuşte.
Trebuie să uităm totul şi să mergem mai departe.
Hai.
Eu am terminat.
Totul s-a terminat.
Găseşte pe altcineva să se ocupe de escrocheriile tale !
Nu s-a terminat nimic !
Nimic !
Altfel, o să ai parte de cel mai sever tratament,
fără protecţie din partea gardienilor.
O să te iau din celula ta luxoasă
şi o să te trimit la pederaşti !
O să crezi că ai fost regulat de un tren !
Şi biblioteca ?
E dusă.
Biblioteca o s-o închid. O s-o zidesc !
O să ardem cărţile în curte.
Flăcările o să se vadă de la o milă.
O să dansăm în jurul focului ca indienii sălbatici.
Înţelegi?
Te-ai prins?
Sau sunt obtuz ?
Mai lasă-l o lună să se gândească !
Soţia mea îmi spunea că sunt greu de înţeles.
Că sunt ca o carte închisă.
Se plângea tot timpul.
Era frumoasă.
Doamne, ce o mai iubeam !
Dar nu am ştiut să i-o arăt.
Eu am ucis-o, Red.
Nu am apăsat pe trăgaci,
dar am făcut-o să se îndepărteze.
Din cauza asta a murit.
Din cauza firii mele.
Asta nu înseamnă că eşti un criminal.
Poate că nu ai fost un soţ bun.
Nu ai apăsat tu pe trăgaci.
Nu.
Altcineva a făcut-o, iar eu am ajuns aici.
Cred că am avut ghinion.
Da.
Ghinionul pluteşte în aer.
Trebuie să cadă pe cineva.
A fost rândul meu, asta e tot.
Mă aflam în calea furtunii.
Doar că nu mă aşteptam ca furtuna să dureze aşa de mult.
Crezi că o să scapi vreodată de aici ?
Eu ?
Da.
Când o să am o barbă lungă, albă,
şi o să fiu un moş senil îmi vor da drumul.
Să-ţi zic unde m-aş duce.
La Zihuatanejo.
Unde ?
Zihuatanejo.
E în Mexic.
O mică localitate pe ţărmul Oceanului Pacific.
Ştii ce spun mexicanii despre Pacific ?
Nu.
Spun că nu are amintiri.
Acolo vreau să-mi petrec viaţa.
Într-un loc însorit, fără amintiri.
Să deschid un mic hotel
chiar pe plajă.
Să cumpăr o barcă veche, să o repar
şi să-mi duc clienţii la pescuit.
Zihuatanejo... ?
Acolo mi-ar prinde bine un om care poate să facă rost de orice.
Nu cred că m-aş descurca afară.
Mi-am petrecut aproape toată viaţa aici.
Sunt una cu închisoarea.
Aşa cum era şi Brooks.
Te subestimezi.
Nu cred.
Aici, sunt omul care poate să facă rost de orice,
dar afară nu ai nevoie decât de "Pagini Aurii".
Nici n-aş şti de unde să încep.
Oceanul Pacific ?
La naiba !
- Ceva aşa de mare mă sperie. - Pe mine, nu.
Nu mi-am împuşcat soţia şi nici pe amantul ei.
Orice greşeală aş fi făcut, am plătit cu vârf şi îndesat.
Un hotel, o barcă...
Nu cred că cer prea mult.
Nu ar trebui să faci asta.
Sunt nişte iluzii nenorocite !
Mexicul e acolo, tu eşti aici !
Asta este situaţia !
Da, asta este situaţia.
Mexicul este acolo, iar eu sunt aici.
Cred că este o alegere foarte simplă.
Să trăieşti
sau să mori !
Dacă scapi de aici, fă-mi un serviciu.
Sigur.
Orice.
Lângă Buxton este o fâneaţă mare.
- Sunt multe fâneţe acolo. - Una e interesantă.
E una mărginită de un zid lung de piatră,
cu un stejar mare spre nord.
Parcă ar fi desprinsă dintr-un poem de Robert Frost.
Acolo am cerut-o în căsătorie pe soţia mea.
Am fost la un picnic acolo şi am făcut dragoste sub stejar.
Eu i-am cerut mâna şi ea a acceptat.
Red, promite-mi
că o să cauţi acel loc dacă scapi de aici.
La baza zidului este o piatră care nu se găseşte în Maine.
E o rocă vulcanică neagră.
Sub ea e îngropat ceva. Vreau să iei tu acel lucru.
Ce anume ?
Ce e îngropat sub ea ?
Va trebui să ridici piatra ca să vezi.
Vă spun eu. Omul e...
Vorbeşte ciudat.
- Mă îngrijorează. - O să-l supraveghem.
Ziua nu e o problemă, dar noaptea este singur.
- Doamne ! - Ce e ?
Andy a venit azi la mine.
- Mi-a cerut o frânghie. - o frânghie ?
O frânghie de doi metri.
Şi tu i-ai dat !
Sigur ! De ce nu ?
Iisuse !
De unde era să ştiu ?
Ţi-l mai aminteşti pe Brooks Hatlen ?
Andy nu ar face aşa ceva.
Niciodată.
Ştiu şi eu... ?
Fiecare om are o limită.
Grăbeşte-te !
- Vreau să ajung acasă. - Aproape am terminat.
Trei depuneri în seara asta.
Să-mi duci lucrurile la spălătorie
şi să-mi lustruieşti pantofii. Vreau să-i faci bec !
Da, domnule.
Mă bucur că te-ai întors, Andy.
Ne-ai lipsit.
Stingerea !
Am petrecut nopţi lungi în închisoare.
Eşti singur, în întuneric, doar cu gândurile tale.
Timpul se scurge înfiorător de încet.
A fost cea mai lungă noapte din viaţa mea.
Faceţi apelul !
La nivelul 3 sunt toţi !
La nivelul 4 sunt toţi !
La nivelul 2 lipseşte un om.
- Celula 245. - Dufresne !
Ieşi ! Întârziem din cauza ta !
Nu mă face să vin acolo ! O să-ţi crăp capul !
La naiba, întârzii din cauza ta !
Sper că eşti bolnav sau mort !
Mă auzi ?
Doamne !
Toţi deţinuţii din această aripă să fie interogaţi !
- Începeţi cu prietenul lui! - Cu cine?
Cu el !
Deschideţi celula 237 !
Cum adică nu era aici ?
Nu-mi spune asta, Haig !
Domnule, nu era aici !
Văd !
Crezi că sunt orb ?
Asta vrei să insinuezi ? Sunt orb, Haig ?
Nu.
Dar tu ?
Eşti orb ?
- Spune-mi, ce e ăsta ? - Apelul de aseară.
Văd numele lui Dufresne aici !
Dufresne.
Era în celula lui la ora stingerii.
Trebuia să fie şi azi-dimineaţă.
Vreau să-l găsiţi !
Nu mâine, nu după micul dejun,
ci acum !
Da, domnule.
Să mergem ! Mişcaţi-vă !
Stai aici !
Ei bine ?
Ce anume ?
Vă văd mereu împreună. Sunteţi prieteni la cataramă !
Trebuie să-ţi fi spus ceva.
Nu mi-a spus nimic.
Nimic.
E un miracol !
A dispărut de parcă l-a înghiţit pământul !
Nu au mai rămas decât
nişte blestemate de pietre pe pervaz !
Şi fetiţa de pe perete !
Să o întrebăm pe ea.
Poate ştie ! Ce zici, pantalonaşi de blană ? Ai chef de vorbă ?
Cred că nu.
De ce ar fi ea altfel ?
E un complot.
Asta este !
Un complot uriaş !
Toţi sunt implicaţi !
Inclusiv ea !
În 1966, Andy a evadat din închisoarea Shawshank.
Au găsit doar hainele murdare de deţinut,
un săpun
şi un piolet vechi, aproape rupt.
Am crezut că îţi trebuie 600 de ani ca să sapi un tunel cu el.
Andy a reuşit în mai puţin de 20 de ani.
Andy iubea geologia.
Cred că se potrivea cu firea lui meticuloasă.
O epocă glaciară aici,
un milion de ani dincolo !
Geologia este studiul presiunii şi al timpului.
E tot ce-ţi trebuie.
Presiune şi timp...
Şi un afiş mare !
Aşa cum spuneam,
un om face orice ca să-şi ocupe gândurile cu ceva.
Andy căra bucăţile de zid în curte.
Câte un pumn, o dată !
Cred că, după ce Tommy a fost ucis,
Andy a hotărât că a stat destul aici.
Grăbeşte-te ! Vreau să ajung acasă.
Aproape am terminat.
Trei depuneri în seara asta !
Andy a făcut ce i s-a spus.
A făcut pantofii bec !
Gardienii nu au observat.
Nici eu nu am observat.
La urma urmei, cât de des te uiţi la pantofii unui om ?
Andy s-a târât printr-o mizerie de neînchipuit, pe o distanţă de 500 m.
Sau poate nu vreau să-mi închipui.
Cinci sute de metri...
Cinci terenuri de fotbal.
Aproape o jumătate de kilometru.
A doua zi dimineaţă, în momentul în care Raquel îşi dezvăluia secretul,
un om pe care nu-l mai văzuse nimeni
a intrat în Banca Maine National.
Până în acea clipă,
nu existase decât în acte.
Pot să vă ajut cu ceva ?
Avea toate actele:
permis de conducere, certificat de naştere...
Iar semnătura se potrivea perfect.
Regret că nu veţi mai fi clientul nostru.
Sper să vă placă în străinătate.
Mulţumesc.
Sunt sigur că o să-mi placă.
Iată cecul dv., domnule.
Mai doriţi ceva ?
Vreţi să expediaţi acest plic ?
Sigur că da.
- La revedere, domnule. - La revedere.
Domnul Stevens a vizitat vreo şase bănci din Portland în dimineaţa aceea.
A plecat din oraş cu mai bine de 370.000 dolari din banii directorului.
Plata lui pentru 19 ani de muncă.
Bună dimineaţa ! Cotidianul "Portland Bugle".
Crimă şi corupţie la Shawshank.
Judecata Lui este foarte aproape !
Dragă domnule director, ai avut dreptate. Salvarea o găseşti înăuntru !
Exodul
Byron Hadley ? Ai dreptul să nu spui nimic.
Tot ce spui poate fi folosit împotriva ta.
Nu am fost acolo,
dar am auzit că Byron Hadley a plâns ca o fetiţă.
Norton nu avea de gând să se predea atât de uşor.
Samuel Norton, avem mandat de arestare pe numele tău. Deschide !
Deschide uşa !
Nu ştiu care este cheia.
Nu-ţi îngreuna situaţia !
Vreau să cred că ultimul lucru ce i-a trecut prin cap,
în afară de glonţ,
a fost gândul că nu ştie cum a reuşit Andy să-l dea în vileag.
Carter, James...
Nu la mult timp după ce directorul ne-a lipsit de compania lui,
am primit o ilustrată.
Era goală, dar pe ştampilă scria Fort Hancock, Texas.
Fort Hancock, chiar la graniţă.
Pe acolo a trecut Andy în Mexic.
Când mi-l închipui gonind spre sud în maşina lui decapotabilă,
mă bufneşte râsul.
Andy Dufresne
s-a târât printr-un râu de rahat
şi a ieşit curat în partea cealaltă.
Andy Dufresne s-a îndreptat spre Pacific.
Hadley l-a apucat de gât
şi a spus: "O să aibă un accident !"
Cei care l-au cunoscut bine vorbeau deseori despre el.
Vă jur, lucrurile pe care le-a făcut...
"Prietenilor mei le-ar prinde bine o bere."
- Şi i-a adus bere ! - Şi i-a adus bere !
Câteodată, totuşi, mă întristez
când îmi dau seama că Andy nu mai e aici.
Unele păsări nu au ce căuta în colivie.
Penele lor sunt prea strălucitoare.
Şi când zboară,
te bucuri, deoarece era un păcat să le ţii închise.
Dar locul unde trăieşti devine mai apăsător după plecarea lor.
Cred că îmi este dor de prietenul meu.
Luaţi loc !
Ellis Boyd Redding,
aţi ispăşit 40 de ani din condamnarea pe viaţă.
Credeţi vă v-aţi îndreptat ?
Îndreptat ?
Să vedem...
Nu ştiu ce înseamnă asta.
Sunteţi gata să vă reintegraţi...
Ştiu ce crezi că înseamnă, fiule.
Pentru mine este un cuvânt lipsit de substanţă.
Un cuvânt inventat de politicieni,
pentru ca băieţi ca tine să aibă o slujbă.
De fapt, ce vrei să ştii ?
Dacă regret ce am făcut ?
Regretaţi ?
Nu trece nicio zi în care să nu regret ce am făcut.
Nu pentru că mă aflu aici sau pentru că trebuie să regret.
Mă gândesc cum eram atunci...
Un tânăr prost,
care a comis acea crimă groaznică.
Vreau să vorbesc cu el
şi să-l aduc pe calea cea dreaptă.
Să-i spun cum stau lucrurile.
Dar nu pot.
Puştiul a dispărut de mult.
Nu a mai rămas decât acest bătrân.
Trebuie să suport consecinţele.
Dacă m-am îndreptat ?
Nu înţeleg ce înseamnă asta !
Ştampilează-ţi formularele şi nu-mi mai irosi timpul, fiule !
Pentru că, să-ţi spun cinstit,
nu-mi pasă nici cât negru sub unghie !
SE APROBĂ
BROOKS A TRECUT PE AICI
Poftiţi, domnişoară !
Pot să merg la toaletă ?
Du-te fără să mă mai întrebi. Ai înţeles ?
Da, domnule.
Am cerut permisiunea să merg la toaletă timp de 40 de ani.
Altfel nu pot.
Trebuie să accept un adevăr crud.
Nu o să mă descurc în libertate.
Nu mă mai gândesc decât cum să fac
ca să fiu trimis înapoi.
E groaznic să trăieşti cu teama în suflet.
Brooks Hatlen ştia foarte bine.
Nu vreau decât să mă întorc acolo unde viaţa mea are sens,
unde nu trebuie să mă tem tot timpul.
Un singur lucru mă împiedică:
promisiunea pe care i-am făcut-o lui Andy.
Am ajuns.
Vă mulţumesc, domnule.
Dragă Red, dacă citeşti această scrisoare înseamnă că eşti liber.
Şi dacă ai venit până aici, poate o să vii puţin mai departe.
Îşi aminteşti numele oraşului, nu-i aşa ?
Zihuatanejo.
Mi-ar prinde bine un om
care să mă ajute să pun afacerea pe picioare.
O să mă uit după tine.
Tabla de şah e pregătită.
Red, speranţa e un lucru bun,
poate cel mai bun.
Iar lucrurile bune nu pier.
Sper că această scrisoare te va găsi sănătos.
Prietenul tău, Andy.
"Să trăieşti sau să mori."
Aşa este !
BROOKS A TRECUT PE AICI. ŞI RED A TRECUT PE AICI.
Pentru a doua oară în viaţă, am comis o infracţiune.
Am încălcat regulile eliberării condiţionate.
Mă îndoiesc că vor organiza baraje
pentru un escroc bătrân.
Fort Hancock, Texas, vă rog.
Sunt atât de emoţionat, încât nu-mi găsesc locul, iar gândurile îmi zboară aiurea.
Cred că numai un om liber poate simţi această emoţie,
la începutul unei călătorii lungi,
călătorie al cărei rezultat e incert.
Sper că voi reuşi să trec graniţa.
Sper să-mi văd prietenul şi să-i strâng mâna.
Sper că Pacificul e la fel de albastru ca în visele mele.
Sper...
În memoria lui Allen Greene (primul agent al regizorului)
SubRip and sync by: XRAiN
Best watched using Open Subtitles MKV Player