Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org
"N-am pierdut timpul, desigur, să-i spun mamei tot ce ştiam"
"şi ne-am trezit, imediat, într-o poziţie dificilă şi periculoasă."
"Ceva trebuia făcut imediat şi ne-a trecut prin cap"
"ca măcar să mergem înainte împreuna"
"şi să căutăm ajutor în cătunul învecinat."
"Zis şi făcut. Cu capul gol, cum eram..."
"ne-am afundat, dintr-o dată, în întunericul şi ceata îngheţată."
"Cătunul era la câteva sute de metri în faţa noastră,"
"în afara vederii noastre, de cealaltă parte a văii"
"şi, ceea ce-mi dădea curaj,"
"era în direcţia opusă"
"de locul în care-şi făcuse apariţia orbul acela."
"Şi nu voi uita niciodată cât mă bucurasem"
"să văd lumina galbenă a uşilor şi ferestrelor."
"Dar asta, aşa cum se va dovedi,"
"avea să fie maximul de ajutor pe care-l puteam obţine în locul acela."
"Probabil vă închipuiţi"
"că bărbaţilor li s-ar fi făcut ruşine de ei înşişi."
"Nici un suflet n-ar fi acceptat să se întoarcă cu noi la..."
Audrey? Scuză-mă.
Dl Talcott a murit.
Bine.
Du-l la ghişeu, în caz că vine cineva să-l ia.
Cred că aştepţi de ceva vreme, dragă.
Nu. Nu i-am anunţat? Spunea că are familie.
Da.
Dar nu vor să aibă nimic de a face cu el.
Poţi să-l arunci afară.
Se cauta infirmieră, Terrebone Parish. Normă întreaga. 1000 $ pe săptămână.
Bun. Uită-te.
Am interviul mâine.
Dar slujba ta?
M-am săturat de locul ăla.
- Ce s-a întâmplat? - Aveţi berea.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Mi-a murit un pacient astăzi. Dl Talcott.
- Îmi pare rău. - Ar fi trebuit să vezi.
În secunda în care a murit, era ca şi cum...
abia ar fi aşteptat să-l scoată de acolo.
E doar o afacere pentru ei.
E o afacere, dar cel puţin te-a avut pe tine.
Nu. Ar trebui să fie o afacere în care să le pese.
N-ar fi putut să le pese mai puţin de atât.
Stai. Asta-i în Terrebonne Parrish. Unde-s mlaştinile alea înfiorătoare.
Voi avea timp să fac şcoală de asistente, voi fi plătită.
Şi voi putea să ajut pe cineva, cum vreau eu.
Au crocodili în mlaştinile alea şi tipi fără dinţi.
Dansăm, sau ce facem?
Cary, uite.
Treaba pe care o faci, eşti sigură că nu te schimbă?
Am 25 de ani. Ce-i rău într-o mică schimbare?
PROPRIETATE PRIVATĂ ACCESUL INTERZIS
Oh, Doamne.
Alo?
Chiar aşa arată dragostea adevărată.
Devoţiune demodată, aşa cum citeşti în cărţi.
Tu trebuie să fii Caroline.
Îmi pare rău, uşa era deschisă, aşa că am intrat.
Nu. E casa mare şi nu te-am auzit.
E-n regulă.
Sunt atâtea hârtii de făcut pentru a le pune treburile în ordine.
Scuze. Sunt Luke Marshall. Avocat în drept imobiliar.
Am vorbit la telefon.
Sigur.
Doctorii îi dau cel mult o lună. E destul de rău.
Înţeleg.
Soţia lui a suferit mult din cauza asta.
Majoritatea oamenilor ar suferi.
Violet, ai un musafir.
Pot să ţi-o prezint pe dra Caroline Ellis?
Lucrează într-un cămin, în New Orleans.
Caroline, ea e Violet Devereaux.
Aveţi o casă drăguţă.
Îmi pare rău. Îi e greu. Ideea unui străin care să locuiască aici...
Înţeleg, desigur.
Păstrează tradiţia din Sud, ştii? Crede că femeile încă se mai înclina reverenţios.
Deci... el nu poate vorbi deloc?
Nu. Atacul l-a paralizat aproape complet.
- Care parte i-a fost afectată? - Amândouă.
S-a întâmplat cu vreo lună în urmă, sus la mansardă.
Acolo l-a găsit ea.
Ben?
Ai un musafir. Fă cunoştinţă cu dra Caroline Ellis.
Bună, Ben. Sunt Caroline.
Ea nu e de pe aici. N-o să înţeleagă casa mea.
E din New Orleans.
N-a fost crescută în New Orleans. Ai auzit cum vorbeşte?
- Cine ştie de unde vine? - Hoboken, New Jersey.
Ce-ai vrea, să aibă accent sudist?
Ultima a plecat, Violet.
Bine.
Dar n-o să înţeleagă casa.
Ultima fată a plecat, nu?
Aşteaptă. Lasă-mă să vorbesc cu ea, putem face lucrurile să meargă.
Nu pot să ajut pe cineva care nu doreşte ajutorul meu.
Vrea să fie ajutată. E doar speriată.
De ce anume? De politeţe?
Nu. El e iubirea vieţii ei şi e pe moarte.
Au fost mereu împreuna.
Îşi pierde sufletul pereche.
Nu ştiu cum eşti tu, dar eu parc-aş avea glaspapir în fund.
Nu erai un romantic?
Uite.
Utima fata a demisionat.
Eşti a cincea pe care o intervievez, de atunci. Le-a respins pe toate.
Nu e ceva personal.
Dar, faptul că eşti aici, înseamnă că el chiar moare.
Moare indiferent dacă o să fiu eu aici sau nu.
Ce voia să spună despre casă?
Ce?
Spunea că n-o să înţeleg casa. De ce a spus asta?
Tot ce ştiu e ca cecurile ei sunt bune.
Uite, uita.
Dacă te face să te simţi mai bine, şi eu încă mai caut slujba visurilor mele.
E-n regulă.
Deci, dacă i-ai vorbi, ce i-ai spune?
I-aş spune că poate să caute cât vrea,
dar mă îndoiesc că va găsi pe cineva mai bun decât tine.
Aşa că ar face bine să te trateze frumos.
Bun, astea-s regulile mele. Nu împletesc.
Nu joc bridge.
Şi nu joc bingo.
Bine, e-n regulă. Bune reguli.
Vorbesc serios, vor încerca să te atragă în obiceiurile lor antice.
Sunt la mai puţin de o oră distanţă. Voi putea veni aici oricând.
Mda, ar fi bine s-o faci.
Oricând vei vrea să vorbeşti cu cineva care n-a trăit al II-lea război mondial.
Doamne, ce tot ai cu oamenii în vârsta?
Vino aici.
Ar fi fost mândru de tine. Ştii c-ar fi fost.
Alo?
Vreau să plătesc pentru benzină.
Alo?
E cineva aici, în spate?
Îmi pare rău.
Scuzaţi-mă. Vreau doar să plătesc pentru benzină.
Doamne.
Nu vorbeşti franceza?
- 17$ pentru benzină. - Sigur.
Păstrează restul.
Dna Devereaux?
Am despachetat.
Bună, Ben. Îţi aminteşti de mine? Sunt Caroline.
O să am grijă de tine o vreme.
Nu e prea multă lumină aici, pentru tine, nu?
Eşti fan al blues-urilor, nu? Aşa era şi...
Dă-mi drumul.
Ben, mă doare.
Aici erai.
E timpul pentru tratamentele lui.
Dă-te la o parte, copilă.
La 9:00 dimineaţa şi la 7:00 seara.
Îşi ia pastilele sub formă de pudră. Am să-ţi arăt cum.
Să fii sigură că bea tot.
- Ce ia? - Oh, Coumadin şi altele.
Are convulsii uneori. Să nu te sperii.
Şi un sărut ca să aibă gust mai bun.
Eşti mai slabă decât am sperat. Dar totuşi mai drăguţă.
Pariez că eşti peste tot însemnata, nu?
- Însemnata? - Inscripţionata.
Ştiu eu că voi tinerii întotdeauna va scrijeliţi cu ace şi cerneala.
Te-ai insciptionat şi tu, nu?
Nicăieri unde să puteţi vedea.
Trebuie să i se facă zilnic baie şi să i se schimbe aşternuturile.
Nu te deranja cu treburile casei. Doar eu ştiu cum se fac.
De cât timp locuiţi amândoi aici?
Să văd...
Am venit din Savannah în '62.
Am cumpărat casa asta de la un frate şi-o sora.
O moşteniseră cu mult timp în urmă, de la părinţii lor.
Locuiseră aici de când erau copii.
Aici sunt ei. Martin şi Grace.
Încântători oameni.
Dar i-au ajuns vremuri grele şi au fost siliţi să vândă.
Aţi păstrat poza lor?
Da. Îmi place să respect memoria acestei case.
Tata Justify şi mama Cecile
Bun. Să mergem de-acum.
Asta e sufrageria.
Folosim doar jumătate dintre camere.
Celelalte sunt pentru afacerea cu antichităţi a lui Ben.
Ce nu putea vinde, depozitam acolo.
Exceptând mansardă.
Acolo sunt cristalurile şi porţelanurile chinezeşti.
Şi le ţin socoteală cu mare grijă. Asta ca să ştii.
Sunt mai mult de 30 de camere în total.
În vremuri de demult, făcuseră chei separate pentru fiecare cameră.
Pentru proprietar, făcuseră o cheie schelet.
Aceasta deschidea toate uşile.
Aceasta e a ta.
Eu o am pe a mea.
Cămara e chiar aici.
Ştii, s-ar putea să te rugăm să te mai duci în oraş, din când în când.
A fost o oglindă aici, cândva?
Am remarcat că nici în baie nu sunt oglinzi.
Copilă, când o să fii trecută şi ridată, aşa că noi...
n-o să-ţi mai trebuiască nimic care să-ţi aducă aminte.
Dacă vrei una mică, pentru nevoile proprii,
e-n regulă pentru mine.
- Ce-aţi făcut cu ele? - Le-am pus deoparte.
Băiatul mi-a spus că nu fumezi.
Eu fumez. Fumez mult şi-mi place foarte mult.
Cred că n-o să fie o problemă.
N-o să fie.
Bine. Apoi, pentru alte lucruri, trebuie să înţelegi
că voi trăi aici fără să ţin cont că eşti şi tu.
Până la urmă, nu suntem rude. Părinţii tăi mai sunt în viaţă?
Mama a murit când eram mică. M-a crescut tată, care a murit anul trecut.
Deci l-ai îngrijit şi pe el?
Aş fi făcut-o.
Doar c-am crezut că mai era vreme.
Te gândeşti prea mult la timpul care ţi-a mai rămas...
şi nu ţi-l mai petreci trăind.
Fii bună cu soţul meu. Fii bună cu casa lui.
Medicamentele la 9:00.
Unu, doi, trei.
Nu vezi grădini ca astea în New Jersey, bănuiesc.
De fapt, avem o grădina publică.
Mă îndoiesc de asta foarte tare.
Nimic nu e mai glorios decât o grădină.
Pleacă în fiecare iarnă şi se întoarce în fiecare primăvară.
Eşti credincioasă?
Încerc să fiu deschisă.
E bine. Asta e foarte bine.
Unde e liliacul?
Oh, prostii. Fă-mi un bine, copilă.
Vrei să tragi o fugă până-n mansardă?
Am nişte plicuri cu seminţe într-o cutie, chiar lângă scări.
Ce-ai păţit?
Îmi pare rău.
Credeam că deschizi orice uşă cu cheia.
Cu cheia? Care cheie?
Cheia pe care mi-aţi dat-o pentru casa.
E o uşă în mansarda care nu poate fi descuiată.
Oh, nu, mansardă, nu se deschide niciodată aceea.
- Mi-am găsit Dixie-Johns-urile. - De ce nu?
- Ce e înăuntru? - N-am nicio idee.
A fost închisa de când ne-am mutat.
Trebuie să le plantez pe astea, pentru că vine ploaia.
Dna Devereaux...
Ben era în mansardă, nu-i aşa, când a avut atacul?
Ce făcea acolo?
O să trebuiască să-l întrebi pe el, copilă.
Fii drăguţă şi du-te şi vezi de el, vrei?
Mă întreb dacă n-ar vrea nişte ceai rece.
Uşa lui era încuiata.
Ben!
Opreşte-te acolo, Ben! Nu te mişca!
Stop!
Ben!
Dna Devereaux!
Ben!
Ben, ce faci? Sunt eu!
Maică Sfânta, ce face?
A ieşit pe fereastră. Credeam c-ai spus că-i paralizat.
Are spasmuri.
- Nu i-ai dat medicamentele? - Ba da.
Te-ai asigurat că le-a băut?
Aşa cred.
- Ben, ce te-au pus să faci? - Uşa lui era încuiata.
Du-te şi adu scaunul cu rotile. Trebuie să-l scoatem de aici.
Ce spuneţi de un doctor?
Mâine dimineaţă, adu doar scaunul acum.
Ajută-mă!
Caroline!
Ce naiba ţi-a luat atât de mult?
Am venit cât de repede am putut.
Trebuie doar să-i dublăm doza de medicamente. Atâta îmi vine în cap.
Caroline, ajută-mă. Ajută-mă să-l ridic.
Haide. Asta e.
Unde crezi că te duci?
Eşti aici de doar două zile şi deja a încercat să se sinucidă.
Cred că ai vreun talent aparte la căpătâiul bolnavului, nu?
Unul din multele mele talente.
Ce s-a întâmplat, mai exact? Am venit să-i schimb testamentul
şi ea e sus cu doctorul, spunându-i că a căzut?
A căzut.
Cum ar fi, din scaunul cu rotile?
Nu vorbeşti serios. De acolo? A căzut de acolo?
Cum? Nici măcar nu poate merge.
Te rog, nu-mi spune că renunţi. Ar trebui s-o iau de la capăt.
Vrei să închizi uşa? Vreau să-ţi arăt ceva.
Ştii ce obişnuia mama mea să spună?
Dacă o doamnă te invită în dormitorul ei, probabil că nu prea e doamna.
Înţelepciunea populară sudista creşte în copaci pe aici, nu? Uită-te la asta.
Am găsit asta în camera lui Ben...
aseară.
Ce-ai găsit? Aşternutul lui?
Nu, avea un...
- Era... - Ce era?
Era un... Avea un...
Las-o baltă.
Credeam...
Nu ştiu ce credeam.
Te admir.
Ştii, pentru ceea ce faci.
La naiba, eu n-aş putea să am grijă nici de proprii mei părinţi.
Ai regreta-o.
Am abandonat facultatea ca să-mi ajut nişte prieteni cu o formaţie.
Noapte de noapte, mereu pe drumuri.
Tata credea că-mi distrug viaţa.
Aşa că nu ne-am mai vorbit, nu ne-am mai vizitat.
Încăpăţânaţi şi mândri şi aşa am rămas.
Adică...
Da.
S-a stins înainte ca măcar să-mi dau seama că e bolnav.
Cred că a vrut să mă scutească de toate astea.
Şi e chiar atât de rău?
Nimeni n-ar trebui să moară singur.
Spune-mi ce voiai să-mi spui.
Despre Ben.
Te-ai simţit vreodată că şi cum...
ţi-ar cere ajutorul?
- Să-mi ceară, mie? - Cu o privire sau...
cu o atingere.
Dle Marshall?
Unde naiba e băiatul ăla? Caroline...
Nu l-ai văzut pe domnul...
Ei bine...
Văd că vreţi să vă cunoaşteţi mai bine.
Violet...
Ştii că eşti singura femeie din viaţa mea.
Nu ştiu aşa ceva şi şterge-ţi transpiraţia.
Doctorul a plecat, aşa că sunt gata
să discut despre proprietăţi, dacă ai terminat de curtat
noua ta afacere.
E-n regulă.
Oricând ai timp.
Registrul lui tata Justify şi Învăţăturile Binecuvântate
Cretă, Sulfura, Sânge, Păr
Incantaţia Supremei Protecţii
Caroline?
Fac nişte ceai îndulcit.
Vrei şi tu?
Caroline?
Tata Justify - Evocarea Sacrificiului 24 august 1920, Parohia Noii Iberii
Eşti în casă?
Caroline?
Eşti uitucă, copilă.
E timpul, Doamne.
Din pământul uscat...
eliberat de lanţurile acestea...
din casa diavolului.
E timpul, Doamne...
să mă iei...
dim pământul uscat, eliberează-mă din aceste lanţuri.
Ia-mă din casa diavolului.
Scoate-mă din întuneric.
Vindecă-mă de orbire.
Ridică-mă din tristeţe.
Salvează-mă de neputinţa mea.
Te rog, Doamne.
E timpul, Doamne.
Ia-mă din pământul uscat. Eliberează-mă...
din aceste lanţuri. Ia-mă din casa diavolului.
Scoate-mă...
E doar o formaţie locală.
Ce-ai zice să-mi faci cinste cu o băutură?
Orice-ar fi, nu e o mansardă obişnuită.
Ea spune că a fost încuiata de când s-a mutat acolo.
Ai găsit o cameră hoodoo.
- O ce? - Hoodoo. Ştii ce e hoodoo?
E ca voodoo, nu?
Greşit. Voodoo e o religie.
Sclavii au adus-o în Haiti din Africa.
Venerezi pe Dumnezeu, raiul şi iadul.
- În ce fel e hoodoo diferit? - E magie.
Magie populară americană. Dumnezeu nu are prea mult de a face cu asta.
- Magie? - Mda.
E o parte africană, o parte europeană şi o parte a băştinaşilor americani.
Şi New Orleans e casa ei. A început aici.
Din ea face parte şi mătuşa mea, Nola. Face cumpărături dintr-un loc din Algiers.
Uite, ziceai că are o istorie casa, nu?
- Hoodoo e destul de inofensiv. - În ce fel?
E ceva psihologic, ca multe dintre chestiile de genul ăsta.
Nu te poate răni dacă nu crezi.
Şi locul ăsta în care-şi face cumpărăturile mătuşa ta...
L-ai văzut vreodată?
E ori pe strada asta, ori pe următoarea,
ori pe următoarea.
Aici.
Aici? Asta-i o spălătorie.
Uite, asta-i tot ce ştiu. Aici vine ea.
Deci, intri sau ce?
Nu.
Credeam că nu crezi în chestiile astea.
Nu cred.
Dar nici n-am de gând să-mi încerc norocul.
Aşa că, dacă vrei să intri, dă-i drumul.
Ţi-e teamă.
- Jill the Thrill se teme. - Pupă-mă-n fund.
N-o să laşi chestia asta baltă. Am venit până aici...
Nu mi-e frică.
Noapte bună, Caroline.
Noapte bună.
Ţi-am spus despre oglinzi.
Nu înţeleg...
Asta nu e casa ta.
Le-am găsit. Aveam nevoie de o oglindă pentru baie...
Ţi-am spus şi m-ai auzit. Fără oglinzi.
Farar oglinzi!
Am văzut camera.
- Ce cameră? - Camera pe care ai spus că n-ai văzut-o.
Nu mai e încuiata.
Nu, copilă, nu ştii ce-ai văzut.
O să-mi spui imediat.
Ori plec.
Nu eşti din Sud.
Nu vei înţelege.
Camera aia de sus... Nu poţi intra acolo...
şi să arunci lucrurile pe jos chiar aşa.
Lasă-le exact acolo unde le-ai găsit.
Casa e a lor, la fel cum e şi a noastră.
Casa e a cui? Ale cui lucruri sunt în camera aia?
Bine.
Acum vreo 90 de ani...
era un bancher aici, pe nume Thorpe.
A făcut avere înşelându-i pe cei săraci.
Era un om rău. Era un om crud.
Era el, şi familia lui, şi nişte servitori...
pe nume Mama Cecile şi Tata Justify.
Ia loc.
Acum...
Din câte am auzit, bătrânul Thorpe, nu ştia...
ca Tata Justify era un vraci.
Era un conjurat. La fel şi Cecile.
- Ei credeau în... - Hoodoo.
Da.
Aceea a fost camera lor.
Erau faimoşi în toată zona, până la lacuri.
I-au vindecat pe cei bolnavi şi i-au lovit pe cei răi.
"Le dădea o dreaptă bătaie cu un băţ strâmb" cum ziceau negrii.
Dar bătrânul Thorpe îi vedea doar ca pe nişte slugi.
Şi-i muncea până la epuizare.
Abuza de ei.
Până când într-o noapte, după cum se povesteşte,
s-a dat o petrecere.
Era aniversarea băncii, toţi grangurii erau aici.
Politicienii, baronii zaharului, mogulii navelor fluviale.
S-au servit băuturi din belşug şi s-a dansat...
Şi erau şi perechi de amorezi, sunt sigură.
Şi apoi, spre sfârşit, când era momentul să-şi ia rămas bun,
unii dintre oaspeţi au vrut să-şi ia la revedere de la copii.
Dar nimeni nu i-a putut găsi. Nu-i văzuseră de ore întregi.
Astfel, fiind cu toţii băuţi bine, au transformat totul în joc.
"Să găsim copiii."
Camera, după cameră, după cameră.
Într-un sfârşit, cineva aude nişte muzică...
Martin? Grace?
şi voci şi strigăte...
sus, la mansardă.
Din casa diavolului.
E timpul, Doamne.
Servitorii erau sus, cu copiii.
Ei încercau să-i înveţe cum să invoce spiritul hoodoo.
Şi ia-i capul...
Pe Thorpe îl cuprinse nebunia şi la fel şi pe ceilalţi oaspeţi.
Adică, de când dura blasfemia asta?
Copii au spus că e vina lor, ca ei au vrut să înveţe.
Dar ei n-au ascultat nimic din toate astea.
Toată puterea aia, şi furia, şi nebunia.
Petrecerea se terminase.
A fost un lucru îngrozitor.
Îngrozitor.
Zvonurile se răspândiră, dar nici o arestare nu urmă, nici un proces.
Banii îşi urmară cursul lor.
Ce s-a întâmplat cu familia?
Banca dădu faliment.
Thorpe îşi împuşca mortal soţia, apoi se împuşcă şi pe el.
Oamenii spuneau că a fost răzbunarea lui Justify şi a Cecilei.
Copiii au rămas aici până în '62.
Dar niciodată nu ne-au spus de ce era încuiata camera aceea.
Sau de ce nu era nicio oglinda în toată casa.
Acum ştim.
Ce ştiţi?
I-ai văzut în oglinzi.
Pe cine?
Pe servitori.
M-am dus şi am citit nişte cărţi hoodoo şi acestea spuneau
- ... că dacă presari praf de cărămidă... - Dna Devereaux.
ţii raul la distanţă.
Aşa că am făcut un cerc mare cu praf în jurul întregii case.
Nu vă puteţi aştepta să cred că aţi văzut stafii în oglinzile dvs.
Stafiile sunt aici, acum.
Dar orice i-ar fi făcut lui acestea,
n-am să le las să-mi facă şi mie la fel.
Acum vei pleca...
la fel ca şi ceilalţi.
Ai o soţie foarte superstiţioasă aici, Ben.
Crede că aveţi stafii în mansardă.
Înfricoşător, nu?
Aşteaptă. Mă întorc imediat.
Spunea că le vezi în oglinzi.
Stafii în oglinzi.
Scuză-mă, Ben.
Ben, încetează.
Relaxează-te. Sunt atât de...
Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău.
Şi tu îi vezi.
Mă duc în oraş.
Să fac cumpărături.
Ce anume, Caroline?
Caroline, ce anume?
Rămâne de văzut.
N-o să te mai bată din nou.
Mama Cynthia, m-a bătut aseară.
Toarnă-i din poţiunea pe care am s-o prepar pentru tine
şi nu se va mai întâmpla vreodată. Îţi promit.
- Mi-e teamă. - Nu-ţi fie teamă.
Eşti sigură că pot s-o fac?
Ştiu că da. Va merge.
Fă doar cum ţi-am spus. Să nu-ţi fie teamă.
Va merge, şi nu se va mai întâmpla vreodată.
Nu-ţi fă probleme. N-o să te mai lovească.
Doar foloseşte poţiunea asta pe care am făcut-o. Am pus multe lucruri în ea.
Şi foloseşte-o aşa cum îţi spun.
- Bine, am încredere în tine, Mama. - Vei fi bine.
Praful de cărămidă de la uşă, cum funcţionează?
Aşterni o linie pe jos.
Nimeni care vrea să-ţi facă rău, n-o poate trece.
În felul ăsta vei şti cine sunt duşmanii tăi.
E ca hipnoza, nu?
Ca şi sugestia?
Şi când chestiile astea merg, e pentru că cineva crede că merg?
Şi dacă tu crezi, ştii...
ca magia te poate răni...
ai putea să crezi şi-ntr-o vindecare magică, nu?
Chiar dacă totul e în capul tău.
Cineva a început să sădească cunoştinţele în tine.
Să spunem că ştiu pe cineva care crede că a fost...
- Legat prin vraja. - Legat prin vraja.
Ar putea să creadă că poate fi dezlegat?
Care e natura condiţiei sale?
Nu poate vorbi. Abia se mişcă. A avut un atac...
dar se pare că el crede că altcineva l-a adus în starea asta.
Şi vrei să ştii ce i s-a întâmplat?
Da.
Ai intrat acolo. Chiar ai intrat acolo.
Ţi-ai pierdut minţile?
Ei, haide. N-ai auzit niciodată de tratament psihosomatic?
Ba da. Dar asta nu e aşa ceva.
Cât din recuperarea unui pacient depinde de credinţă lui că poate?
Ce recuperare? Ăsta e un ospiciu.
Se presupune c-ar trebui să-i uşurezi moartea.
El crede în chestiile astea.
Şi ce? Ce-ţi pasă ţie?
Las-o baltă.
Nu, tu las-o baltă. Nu e tatăl tău.
Nici asta, nici cel de dinaintea lui, nici cel de după el.
De ce sunteţi voi doi aşa de legaţi?
Îmi pare rău, Cary.
Doar ca să ştii, dacă n-aş fi ataşată de el...
l-aş abandona.
E mai bine să fii ataşată.
Ştiu. Cary, îmi pare rău. Bine?
Dar vrei să te uiţi la tine?
Vrei să fii infirmieră, dar tocmai ai ieşit de la o vrăjitoare.
Nu e pentru mine.
Meteorologii prevăd ploi torenţiale...
în ariile de coastă...
pe măsură ce furtuna va înainta peste noapte.
Deja s-a constatat o creştere a precipitaţiilor...
de-a lungul ariilor de coastă şi deplasări ale frontului spre nord.
De la staţia de bază s-au transmis avertizări...
Bună, Ben.
Am să-ţi arăt ceva.
Va fi secretul nostru. Al meu şi al tău.
Violet spunea că n-ai avut un atac în mansardă.
Spunea că nişte stafii te-au făcut aşa cu o vrajă.
Asta crezi şi tu?
Pentru că şi eu ştiu o vrajă, Ben.
Una care te va face bine.
Tot ceea ce trebuie să faci este să crezi.
De la sfârşit la început.
Curata omul acesta.
Curăţă camera aceasta.
Curata casa aceasta.
Vorbele i s-au pierdut şi rătăcesc prin mintea lui.
Lasă apa să curgă...
şi să spele starea lui.
Limba i-a fost legată şi îngrămădită în gâtul lui.
Lasă apa să curgă...
şi să spele suferinţa asta.
Eliberează-i vocea.
Lasă apa să curgă...
şi să spele...
Caroline.
Totul e în mintea ta.
Ajutor. Ajutor.
Ben, vorbeşte cu mine. Continuă să vorbeşti.
Ajută-mă.
Să te ajut? Cum să te ajut, Ben?
Scoate-mă de aici.
Caroline?
Scoate-mă de aici!
La naiba!
- Caroline! - O secundă.
Caroline, deschide uşa!
Ce-i faci?
Ben, de ce? Să ieşi de aici, de ce?
- Caroline! - O secundă!
Caroline, deschide uşa!
O să te ajut, îţi promit. Dar spune-mi.
Ce ţi s-a întâmplat în mansardă? Spune-mi, de cine te temi.
Ce ai făcut?
Ce e asta?
El se...
- Se sufocă în somn... - Îndepărtează-te de el.
- Se sufocă în somn.
E-n regulă.
Am adus apă.
Vorbeai cu el?
Îi spuneam o poveste ca să-l liniştesc.
- Despre ce? - Era doar o poveste.
Fără stafii.
Asta-i tot pe seara asta, Caroline. Mulţumesc.
O să mă întorc să văd ce face...
Nu, nu va fi nevoie. Asta-i tot pentru seara asta. Noapte bună.
E timpul, Doamne.
Grace.
Caroline?
Caroline.
Dna Devereaux?
Ea cu rahaturile ei de stafii.
Mansarda asta e plină de chestii din astea.
Poţiuni. Incantaţii. Cărţi de-ale lor. Discuri de-ale lor.
Înţeleg natura îngrijorării tale,
dar şi familia mea e superstiţioasă. Noi ne numim baptişti.
- Asta-i altceva. - Sunt farmece.
E o culoare locală.
Spuneai chiar tu că eşti îngrijorat pentru el.
Păi, acum sunt îngrijorat pentru tine. Ştii?
Eşti infirmiera sau detectiv?
Când ai cunoscut prima dată familia Devereaux?
Cu puţin timp înainte de a avea el atacul.
Căutau un avocat care să le înnoiască testamentele.
Te-ai gândit vreodată, că poate ea ştia că ceva...
urma să i se întâmple lui?
Cum să fi ştiut? Din cărţile de tarot de la mansarda? Vreo viziune avută în somn?
Vreau să ştiu de ce a demisionat ultima fată.
Hallie. Te caută cineva.
Eşti o persoană superstiţioasă, Caroline?
Nu de felul meu.
Îi spusesem mamei unde lucram.
Mi-a spus că în casa aia nu erau decât sânge şi lacrimi.
Ca ultimii proprietari erau nişte fraţi bogaţi.
Nişte oameni nebuni, probabil.
Au murit de atac, imediat după ce au vândut-o.
Poate c-au găsit ceva ce nu trebuia.
Poate acum a găsit şi Ben.
Poate că e dezordinea lor, în camera aia,
dar sigur nu e vraja stafiilor pusă pe bătrânul ăla.
Ea a făcut-o.
- Crezi asta? - Tu nu?
Dar am auzit că nu te poate atinge.
Adică, nu te poate atinge dacă nu crezi.
Atunci îţi sugerez să părăseşti casa aia înainte de a crede.
Pentru numele Domnului, asta e nebunie. Omul a avut un atac.
El nu crede asta.
Şi o să-l iei de lângă ea? De lângă propria soţie?
- Cum poţi crede... - Eu nu cred. Nu.
Problema e ca el crede.
Opreşte maşina.
- Opreşte maşina. - De ce?
Am mai fost e aici înainte. Am să-ţi arăt. Nu sunt doar ei.
Vezi linia de-a lungul intrării? E praf de cărămidă.
Hoodoo. Ţine duşmanii la distanţă.
Vezi oasele agăţate?
Chestiile astea înseamnă ceva pentru oamenii de aici.
Da, dar nu e ceva adevărat.
Nu contează că nu e adevărat. E adevărat pentru ei.
Ce e?
Muzica asta. Mi-e cunoscută.
Eşti sigură că e o idee bună?
Alo?
Mama m-a educat să fiu un gentleman.
Alo?
Scuzaţi-mă. Doamnă?
Am auzit muzica, discul dvs. Mă întrebam...
N-avem niciun disc pentru nimeni pe aici.
Dar nişte discuri de-ale unui om, pe nume... Justify?
De unde ştii numele ăsta?
Cine te-a trimis?
Cine mai e aici?
- Mai e cineva aici? - Sunt doar eu, doamnă.
Opreşte-te, acum. Să nu atingi nimic...
Cunoaşteţi un disc numit "Incantaţia Sacrificiului"?
Pentru că-l am, dacă îl ştiţi.
Dacă l-ai avea, n-ai spune-o.
Deci îl ştiţi.
Cea mai puternică incantaţie dintre toate. Se spune că Justify a descoperit-o,
dar a fost ucis înainte de a învăţa să lucreze cu ea.
El şi biata lui soţie. N-a fost găsit niciodată.
Ce face?
Te împiedica să mori.
Nu pentru totdeauna, dar pentru un timp.
Cum?
Trebuie să sacrifici pe cineva
şi să-i iei anii pe care-i mai are.
Grăbeşte-te! El e singur cu ea!
Stai, Caroline! Aşteaptă! La naiba!
Acum m-ai înspăimântat.
Dacă-ţi găsesc dovada că ea vrea să-i facă rău, vei fi de partea mea?
- Prin "facă rău", înţelegi "să-l omoare". - Vei fi, sau nu?
Ascultă ce spui.
Bine. Pa.
Ce vrei să faci, să-l răpeşti?
Ştii că ceva nu e în regulă între ei. O ştii.
Dă-mi voie să dau nişte telefoane. Să văd dacă pot obţine
un ordin de restricţie, sau o custodie protectoare.
Nu vei obţine un mandat de percheziţie până mâine, în orice caz.
Asta înseamnă că-mi rămâne seara asta.
Eu sunt tot ce are, Luke. Eu.
Fă rost de dovadă. Bine?
Dna Devereaux, m-am întors.
Nu. Unde-i discul?
Era chiar aici.
Dna Devereaux, vreţi să veniţi puţin?
Caroline, începusem să mă îngrijorez pentru tine.
Ai lipsit atât de mult.
Ploua îngrozitor afară.
Se pare că o să plouă toată noaptea.
Dacă o ţine tot aşa, mlaştina aia o să crească
şi o să-mi distrugă straturile de flori.
Ai vrut să mă vezi?
Mda, mă întrebam dacă puteţi să aruncaţi o privire la asta?
E o scurgere aici.
Sunt în toată casa. E doar apa de ploaie.
Da, dar dacă vă uitaţi mai atent...
Intraţi. Aş putea să vă arăt mai bine.
De fapt, am cina pe aragaz.
N-ar fi trebuit s-o las.
- Vă ia doar o secundă. - Pot să văd perfect de aici.
Vrei asta să ştergi?
Bine.
Puteţi intra în cameră, vă rog, doar o secundă?
Să vă pot arăta ce văd.
Eşti amuzantă, Caroline.
O să fac nişte ceai.
Şi, Caroline?
După ce-i dai medicamentele dlui Devereaux,
vre să fii aşa drăguţă şi să-i ţii companie unei bătrâne la cină?
- Ei bine, eu... - Minunat!
Ar fi trebuit s-o facem de mai demult.
Am făcut ceva foarte bun.
Plecăm diseară.
Caroline!
Cina.
Cum e supă ta?
N-am gustat încă.
Vreţi zahăr pentru ceai? Pentru dta am adus.
Nu, nu cred că vreau zahăr în seara asta.
Dar credeam că vă place.
Întotdeauna vă puneţi zahăr în ceai.
Crezi că sunt senila, nu?
Stafii în mansardă. Vrăji asupra soţului meu.
Doar nu înţeleg.
Stafiile astea, de ce-ar pune vrăji asupra lui şi nu şi asupra mea?
Şi eu am fost în camera aia.
Poate pentru că tu nu crezi în ele.
Poate că toate casele au spirite,
dar nu le vedem până nu credem că putem.
Nu mi-e chiar atât de foame.
Nu mişca. Aduc lumânările.
Mănâncă-ţi supa. Oh, ce prostie.
Cina la lumina lumânărilor.
Aşa.
Deci, a fost furtună sau stafiile?
Ei bine, zi ce vrei despre spirite.
Întotdeauna m-am întrebat dacă nu e ceva acolo
pe care l-am putea învăţa de la ei.
Cum ar fi o vrajă?
Am un mare respect pentru soţul dvs.
Şi orice ar crede el că i se întâmpla, se lupta cu asta.
Ce i s-a întâmplat, Violet?
Nu te-ai atins de supă.
Ce i-ai făcut?
Am făcut-o special pentru tine şi nici măcar nu te-ai atins de ea.
Ce ai făcut?
El e soţul meu, iar eu sunt soţia lui
şi îi fac orice doresc eu!
El nu e în siguranţă în casa asta.
Ce, ce...
Ce-i asta?
Ai făcut ceva.
Nu e în siguranţă în casa asta. Nu cu tine.
- E casa mea. - Îl iau, Violet.
Nu!
Prea târziu. Nu din nou.
Târfa ce eşti. El e al meu.
Lasă-l în casa asta.
Lasă-l în...
E al meu!
"Protecţie."
Unde e discul?
Oh, Doamne.
L-am găsit.
Scorpie.
E timpul să plecăm.
Haide, Ben.
Am să te scot de aici. Ţine-te bine.
Blestemato!
Lasă-l în casa asta.
Ţine-te.
Caroline?
Oh, rahat!
Caroline.
Haide, Ben!
Trebuie să te ascundem, Ben.
Am să chem ajutoare. N-o să te părăsesc.
Bine?
Caroline?
Crezi că-l poţi scoate din casa asta?
Crezi că eşti mai puternică decât mine?
N-ai idee cât de puternică sunt, Caroline.
Caroline!
Nu faci decât să-ţi îngreunezi situaţia!
Unde eşti?
Nu poţi scăpa, Caroline.
Înţelegi?
N-o să scapi de aici, copilă.
Caroline?
Caroline!
Opreşte-te acolo!
Mulţumesc.
Luke!
Iisuse.
A încercat să mă omoare.
Avea o armă.
Ştie că ştiu. Ben are probleme.
El e încă în casă. Cheamă poliţia, Luke. L-am lăsat.
Trebuie să mergem înapoi acolo.
Pe naiba.
L-am lăsat acolo.
N-ai lăsat pe nimeni. Bine? Opreşte-te.
Spune-mi ce s-a întâmplat. Ea a încercat să te ucidă?
Scuze.
Dna Devereaux.
Cărui fapt îi datorez...
Dacă am veşti de la Caroline? De ce-ar fi...
Ce se întâmpla?
Bine. Ce s-a întâmplat în seara asta?
Staţi puţin.
Trebuie s-o înregistram.
I-a făcut rău? Cum i-a făcut rău?
Ce vreţi să spuneţi? Despre ce vorbiţi?
Vă ascult.
Noapte bună, copilă.
A naibii treaba, nu?
Vezi, oriunde te uiţi...
e lume întreaga cu totul nouă în jurul tău.
E ca şi cum te-ai renaşte.
Sau ai muri. Desigur, eu n-am de unde să ştiu.
Taci, dragă. Ştiu că e greu.
Am ajuns acasă!
Lipseşte. L-a ascuns ea pe undeva.
Unde e, Caroline?
Nu pe el, ci pe mine.
Vreţi să mă sacrificaţi pe mine.
Unde e, Caroline?
De ce o ajuţi?
- Totul e gata? - Nu.
Nu pot începe nimic până nu ştiu unde e el.
Ce vom spune, dacă el scapa?
Caroline...
o să-mi spui cu exactitate unde e soţul meu.
Nu se mai poate face nimic pentru el, aşa că nu mai e nevoie să încerci.
Unde e?
Unde e, Caroline?
E în magazia din grădină.
N-o zgâria mai mult decât este deja.
Ea te învaţă.
Tu o ajuţi să mă omoare şi ea te învaţă cum.
Ben ştia, de asemenea, nu-i aşa?
Ajunge, Caroline.
Dacă vrei să mă împuşti, împuşcă-mă.
Opreşte-te chiar acolo, Caroline!
Vreau poza tatălui meu.
O vreau cu mine.
Te rog.
Doamne. Bine.
Vrei poza, o să-ţi aduc, naibii, poza.
La naiba!
Violet, vezi că iese!
Violet!
E aici!
Repede! Du-te şi prinde-o! Ajută-mă!
Haide.
A izolat usa!
Violet, nu pot urca scările!
Încerci să foloseşti trucurile mele pe mine?
Pe mine, da?
Nu!
911 - urgenţe.
Numele meu e Caroline Ellis.
Sunt la 1750...
Bayou Chapelet în Terrebonne Parish.
Am nevoie de poliţie şi salvare.
Sunt oameni răniţi, aici. Suntem prinşi.
Vă rog, grăbiţi-vă.
- Ce oră e? - Jill.
- Cary?
Jill, am probleme.
Caroline?
E adevărat.
- Totul e adevărat. - Unde eşti? Ce?
Sunt în casa lui Devereaux.
Ce e adevărat? Ce...
Jill?
Caroline!
Nu poţi scăpa, Caroline.
Oh, Doamne, nu.
Caroline.
"Cretă, sulfura, sânge, păr."
Sulfura.
Lumânare.
Cretă.
Grăbeşte-te!
Cerc.
Ochi.
Patru ochi. Nord, sud.
Grăbeşte-te! Oh, Doamne, vă rog.
Ce urmează?
Păr.
Copila mea...
Cred că mi-ai rupt picioarele.
Nu mă poţi atinge.
Nu poţi ajunge lângă mine. Vezi asta? Asta e vraja ta de protecţie.
Asta e?
Şi cine anume ţi-a dat vraja asta?
Toate cercurile alea te protejează...
să nu pleci.
Stai acolo!
Am să te omor! Stai departe!
Am aşteptat, Caroline.
Am aşteptat să ajungi să crezi.
Nu merge dacă nu crezi.
E timpul, Doamne.
Din pământ uscat, scoate lanţurile astea.
Eu nu cred.
Nu.
Eu cred că da.
Slăbiciunea e carnea. Carnea, carnea.
Nu cred.
Eu nu...
Nu cred în asta.
Carnea. Spirală.
Nu cred.
Fragilitatea. Slăbiciunea.
Nu cred.
Eu nu...
Nu.
Oh, Doamne.
Nu cred!
Mulţumesc, copilă.
Cecile?
Eşti în regulă?
Sunt bine acum, Justify.
Cu mult mai greu decât cu avocatul, nu?
E din ce în ce mai greu de fiecare dată.
Ei nu mai cred cum credeau odată.
Trebuie să-i înspăimântăm.
Ţi-am spus că vreau o negresă, de data asta.
Ştii că negresele nu stau niciodată.
Iar cerşetoarele ies din discuţie.
Cred că-ţi vine grozav.
E mai bine decât Violet, sau decât Grace, chiar.
O să ne obişnuim cu ele. Întotdeauna ne obişnuim.
Lucrul pe care nu-l înţeleg oamenii despre sacrificiu...
Scoate-mă de aici.
e că uneori e mai mult un schimb.
Scoate-mă de aici.
Nu!
Aici, aici, Caroline.
Am crezut că e doar o cădere, dar acum poate să se mişte şi chiar să vorbească.
Ca un atac sau ceva de genul ăsta.
Cary?
Draga mea.
M-ai chemat.
Te-am chemat?
Să te ajut. Nu-ţi aminteşti?
Cary nu e în firea ei, acum. Eu sunt Luke Marshall.
- Avocatul lui Devereaux. - Bună. Jill Dupay, colega ei de cameră.
Jill, da, te-am chemat.
Prostii. Nu ştiu ce-a pus stăpânire pe mine.
E-n regulă. Sunt aici.
Au nevoie de îngrijire adevărată, acum.
Nu pot rămâne aici.
E numai vina mea.
Nu, Cary. Nu, nu e.
Nu e.
Cineva ar trebui să meargă la spital cu ei. Poate...
Jill, ai vrea? Şi vom veni şi noi.
Desigur. Cum doreşti.
A însemnat atât de mult pentru ei, c-a fost aici.
Ştiu că n-a fost mult timp, dar...
ei chiar au iubit-o.
De ce spui asta?
E în testamentul lor.
I-au lăsat ei casa.
Traducere: catabeg
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org