Transcriere de sub.Trader subscene.com
Hei.
Hei Jessica, poți să-mi trimiți dosarul Jackson?
Nu pare să fie în e-mailurile mele.
Trebuie doar să mă uit la asta în seara asta.
Bun bine. Mulțumiri. Ne vedem mâine.
-Ce faci aici? -Trebuie sa vorbim.
Nu poți să apari aici fără avertisment.
Te-am încercat. nu stiu de cate ori. Nu ridici telefonul.
Care este problema?
-Este Nicholas. -S-a întâmplat ceva?
Da.
Ei bine, spune-mi.
În după-amiaza asta, m-au chemat la școală. Chiar acum.
Să vorbesc cu directorul, ca să-mi explice ce se întâmplă.
Și atunci am aflat că Nicholas nu a
mai fost la școală de aproape o lună.
Ce?
Vă spun că de săptămâni întregi se preface în fiecare dimineață.
-Ce vrei sa spui? - Îți explic.
Nu a mai fost la școală de aproape o lună și nu ai observat niciodată nimic?
Ieșea cu geanta lui și tot ce avea nevoie pentru ziua respectivă.
De parcă nimic nu era în neregulă, doar că nu mergea acolo.
Și școala, ei doar...
Mi-au spus că mi-au trimis o grămadă de e-mailuri pe care nu le-am primit niciodată.
Ce făcea el toată ziua. Unde a plecat?
Nu stiu. Nu am nici o idee.
Și abia îmi mai răspunde la întrebări.
Beth. Îmi pare rău, Kate a venit doar să-mi vorbească despre Nicholas.
Tocmai am descoperit că nu a mai fost la școală de aproape o lună.
Nu este doar atât, Peter.
El nu este bine.
Trebuie să vorbești cu el. Nu mai stiu ce sa fac.
Are nevoie de tine, Peter. Nu poți să-l abandonezi pur și simplu.
Nu-l abandonez, de ce tot spui aceste lucruri?
Bine.
Zilele trecute...
L-am rugat să...
Nici nu-mi amintesc ce. Să-și scoată farfuria sau așa ceva.
S-a uitat doar la mine...
cu...
atâta ură.
Am crezut că o să facă.
Ce?
Mă sperie, bine?
Bine, voi...
Mă duc să-l văd mâine.
O să leagăn până la sfârșitul zilei.
Mulțumiri.
Am analizat politicile lor de sustenabilitate și credem că achiziționarea
acestei companii va fi în conformitate cu strategia noastră ecologică.
Ei au factori de mediu, sociali și de guvernare
grozavi care ne vor oferi felicitări grozave.
Și credem că o fuziune cu ei va fi bună atât
pentru reputația lor, cât și pentru a noastră.
Grozav. Cred că am toate informațiile de care am nevoie.
Deocamdată îl voi suna pe Jeffrey, să văd dacă îi putem face să se mute.
-Perfect. -Mulțumesc.
Vă rog.
Voi reveni la tine de îndată ce acesta se va termina. În regulă?
-Mulțumesc. -Grozav.
Mulțumiri.
Hei.
-Ce faci aici? -Este în regulă? Vă deranjez?
-Ce mai faci? -Bine.
Am venit pentru că am vrut
Am vrut sa vorbesc cu tine. Ai câteva minute?
Sigur.
Mama ta mi-a spus că nu ai fost la școală.
Ce se întâmplă?
Nimic.
Ascultă, știu că îți este greu în acest
moment și știu că ești supărat pe mine.
Dar acesta nu este un motiv pentru care să nu vorbim unul cu celălalt.
-De ce ai încetat să mergi la școală? -Nu stiu.
Voi nu știţi?
Nu poți decide să încetezi brusc să mergi la școală. Nu este o opțiune.
Ai probleme?
De ce suspine?
- Fara motiv. - Trebuie să existe un motiv.
Spune-mi.
Nu vreau sa vorbesc despre asta.
Nicholas, nu te pot ajuta dacă nu îmi spui nimic.
Ce făceai în toate acele zile? Unde te duci?
Am mers.
ai mers? De unul singur?
Da.
Dar de ce, Nicholas?
Crezi că este acceptabil? Și cu SAT-urile tale care vin, de asemenea?
Îți dai seama că școala vorbește despre expulzarea ta.
Mama ta e la capătul frânghiei, știi asta?
Vrea să te trimită la un internat.
-Asta vrei? -Nu.
Deci trebuie să faci ceva. Nu poți lăsa lucrurile să continue așa.
Nu pot face față cu nimic.
Ce te face să spui asta? S-a întâmplat ceva la școală?
Nu.
Sau în afara școlii?
Haide, putem vorbi unul cu celălalt.
Nu este asta.
Este...
Da?
Nu știu cum să o descriu.
Spune-mi doar cu cuvintele tale.
Este viata.
Mă îngreunează.
Ce este la viață care nu funcționează pentru tine?
Nu stiu.
Vreau să se schimbe ceva, dar nu știu ce.
De aceea uneori îmi spun că poate...
Spune-mi.
Mi-ar plăcea să trăiesc cu tine.
-Cu mine? -Eu si mama...
Nu ne înțelegem.
Nu mă mai suportă. Știu că nu poate.
Și când sunt aici...
Am prea multe idei întunecate.
Și vreau să locuiesc cu fratele meu mai mic.
Da...
Dacă mă trimiți la un internat, o să înnebunesc.
- Bineînţeles că nu o vei face. -Da, voi. Îți spun.
Simt că îmi explodează capul.
Vino aici.
Uneori simt că înnebunesc, tată.
-Ce vrei sa spui? -Îți spun.
Nu știu ce se întâmplă cu mine.
Nu-ți face griji, dragă. O vom rezolva.
Aveţi încredere în mine.
Hei, ai ajuns la Kate. Lăsaţi un mesaj.
Hei, eu sunt. Tocmai am vorbit cu el.
Mă suni înapoi când primești acest mesaj? Mulțumiri.
De ce o iei așa?
- Să-l ia cum? - Poate sta în camera din spate.
Și cum rămâne cu școala?
Ne vom da seama de ceva.
Trebuie să existe o școală care să-l ia la jumătatea semestrului, nu crezi?
Da, sunt sigur. Sigur că există.
Îl cunoști doar de doi ani.
Și văd că...
Știu că ai o impresie negativă despre el după tot
ce s-a întâmplat. Dar nu a fost întotdeauna așa.
Când era mai mic, era atât de...
Când m-am dus să-l văd acum, avea...
Nu știu, Marks.
-Marci? Ca în ca... - Cicatrici. Pe brațul lui.
M-a supărat atât de mult. Este doar...
El este băiețelul meu.
Hei.
Este adevărat. Ai dreptate.
Ma simt vinovat.
Nu pot pretinde că nu sunt responsabil pentru situație.
Am plecat, Beth. Am plecat.
Știu. Dar nu este vina ta dacă nu este bine.
El trece printr-o perioadă dificilă.
Oricum, nu cred că am de ales.
Nu pot să renunț pur și simplu la el.
Bine. Am înțeles.
Nu vă faceți griji. Am înțeles.
Și ar trebui să vorbești cu un medic despre cicatrici.
Știu.
Hei.
-Sunteți gata? -Da.
-Nu ai vrea... -Nu, mulţumesc.
-Deci da.
Și nu uita, știi, poți întotdeauna...
-Știu. Multumesc mama. -Oricand.
-Dar să nu crezi că este din cauza... -Știu.
Inteleg ce zici. Nu vă faceți griji.
În regulă.
Hei.
Sună-mă.
Oh, așteptați.
-Aproape uitat. -Ce?
Pâine cu banane.
Multumesc mama.
Te iubesc.
-Hei, ai tot ce ai nevoie? -Da, fac.
Ai găsit prosopul lăsat de Beth pentru tine?
Da.
În regulă. Bun. Te voi părăsi.
Mă îndrept spre pat.
Sunt atât de fericit că ești aici. Mi-a fost dor să petrec timpul cu tine.
Ce zici de Beth, e chiar de acord ca eu să mă mut aici?
Evident, Nicholas. Suntem foarte încântați să vă avem. Amândoi.
Aceasta este și casa ta, știi?
Bine? Haide. Ar trebui să te culci, e târziu.
Noapte bună.
Noapte bună, tată.
Dr. Collins, este Peter Miller. Îmi pare rău că te sun pe mobil.
Am vrut să vorbesc cu tine despre fiul meu, Nicholas.
Cred că trebuie să vadă un terapeut.
Și m-am gândit că s-ar putea să cunoști pe cineva bun, așa că...
Dacă ai putea să mă suni înapoi. Mulțumiri.
-Vă deranjez? -Nu, intră.
Spune-mi.
Am dreptate, te gândești să mergi în D.C. în curând?
Știrile călătoresc repede.
Se spune că candidează la Primare, este adevărat?
Ce anume iti ofera?
Să faci parte din echipa de campanie?
Nu a spus nimic concret, dar...
În regulă. Te voi lăsa să-ți faci treaba.
Dar te întorci la mine când știi mai multe.
Desigur. Desigur.
-Totul în regulă acasă? -Ce?
Asta e grozav.
Mulțumesc, Andrew.
Iată-ne.
Bună, doar te întrerup un minut pentru a-l prezenta
pe Nicholas, care ni se alătură astăzi aici.
Știu că îi veți primi cu toții cu căldură.
Bună, Nicholas. Eu sunt domnul Yama, vă voi preda istoria.
Bine ati venit.
Găsește un loc și vino să mă vezi când se termină cursul,
ca să te pot aduce la curent cu unde suntem acum. Bine?
Grozav. te las pe tine.
Deci, așa cum spuneam, ar fi bine să notăm acest lucru.
Împărțirea puterii între
guvernele naționale și de stat.
Acum, în 1776, când a fost semnată Declarația de Independență, cele 13 state
proaspăt independente au acționat mai degrabă ca niște frați care se certau.
Fiecare dintre ei dorind suveranitate. Stie cineva ce este suveranitatea?
Putere absoluta.
Acesta este planul original?
-Hei prietene. Cum vă merge? -Hei, bine. Și tu?
Oh stii tu. Te întâlnești cu șeful?
-Da. -Ai noroc, azi este bine dispus.
-Ești încă în New York? - Încă în New York, da.
În regulă. Cum este tatăl tău?
Am auzit că are o mică problemă de sănătate?
Oh da. Nu chiar. Totul este în regulă. Mulțumiri.
Bun. Doar că nu l-am văzut de mult timp.
- Salută-l pentru mine, vrei? -Sigur.
-Te văd. -Te văd.
Suntem pregătiți pentru tine.
Pe aici.
-Mulțumesc. -Peter, ce mai faci?
Bine că ai avut timp. Permiteți-mi să vă prezint doi dintre noii noștri...
Nicholas, salut, sunt eu.
Vroiam doar să știu cum a fost pentru tine astăzi?
Sună-mă. Te iubesc.
TATA
Nicholas, ești gata?
Este timpul să plecăm acum.
Nicholas, ți-am făcut o cafea. Ai suficient timp să-l bei. Bine?
Nicholas, vei întârzia.
Nicholas, trebuie să te fi sunat de cel puțin zece ori.
Nu putem face asta în fiecare dimineață, mă auzi?
Nicolae.
-De ce nu mi-ai răspuns? -Îți răspund.
-Este timpul. Trebuie sa pleci. -Știu.
-Theo nu te-a trezit aseară? -Nu.
Ești atât de norocos.
La fel este și tatăl tău. Nimic nu-l trezește.
Acea expresie „dormit ca un copil”
într-adevăr ar trebui să „dormi ca un bărbat”.
Unde este el?
A plecat deja. Întâlnire foarte devreme în această dimineață.
Cafeaua ta. Ai aproximativ cinci minute.
-Care este problema? -Nimic.
Te doare?
Nu este asta.
Ești nefericit?
-De ce esti nefericit? -Nu stiu.
Voi nu știţi.
Se întâmplă asta de multe ori?
Începi să plângi așa fără niciun motiv?
Nu plang.
Oricum, trebuie să plec.
Pot să vă pun o întrebare?
Da desigur.
Când l-ai cunoscut pe tatăl meu, știai că este căsătorit?
Ai?
Da.
-Dar el mi-a spus imediat că... -Asta ce?
Poate că e mai bine dacă vorbești cu el despre asta.
Ştii...
Când a plecat, mama a luat-o foarte greu.
Ea chiar a suferit.
Nu a încetat niciodată să spună lucruri groaznice despre el.
Și tot timpul l-am adorat.
Parcă eram tăiat în jumătate.
Am înțeles.
Aceasta nu este o situație ușoară.
Și asta nu te-a oprit.
Îmi pare rău?
Când l-ai cunoscut, faptul că știai că este
căsătorit și are un fiu, nu te-a oprit?
Ce vrei să spun, Nicholas?
Nimic. Ai dreptate, nu știu de ce te întreb, este o prostie...
-Nu, nu este o prostie. - Oricum, trebuie să plec. Ne vedem mai târziu.
Ne vedem mai tarziu.
Hei, Nicholas. Eu sunt.
Am vrut doar să te îmbrățișez.
Sper că totul este în regulă cu tine.
Speram să ne putem întâlni într-o zi.
Aveți ceva timp.
Suna-ma inapoi. Mi-e dor de tine. Pa.
Dacă le putem demonstra că nu ar fi
trebuit să facă niciodată prima mișcare
începe să pară posibil.
Totul este legat de echilibrul puterii.
-Da? -Scuzați-mă.
Acesta este ceea ce căutai?
Excelent. Ai găsit asta în arhivă?
Buna treaba.
- Mai ai nevoie de ceva? -Multumesc foarte mult.
Acest lucru va fi foarte util.
-Cine este? -OMS?
Noul stagiar. El este francez. Foarte deștept.
-De ce? -Fara motiv.
Bine, ne vedem mâine.
Hei.
Peter, eu sunt.
Uite, nu vreau să te deranjez...
dar nu am primit deloc răspunsuri de la Nicholas.
Și tot îi las mesaje și nu mă sună înapoi.
Asa de...
Am putea vorbi?
Mulțumiri.
-Frumoasă jachetă. -Mulțumiri.
Vă rog.
Deci totul merge bine la noua ta școală?
Este ok.
Ai spus că nu te simți foarte aproape de oamenii de vârsta ta?
Nu.
-De ce este asta? - Doar cred că sunt proști.
Tot ce le pasă este să organizeze petreceri și să se distreze.
Nu ma intereseaza nimic din toate astea.
Deci, ce te interesează?
-Ce? -Nimic.
Oricum. Lucrurile sunt mai bune acum.
Nu-ți place să ai această vârstă?
Eu nu asta...
-Hei acolo. -Buna domnule.
Bună, iată-o. Mulțumesc.
-Scuze ca am intarziat. -Nici o problemă.
Știu cât de ocupat ești. Mai ales acum aud.
-Da. -Este interesant.
-Ce ai dori? -Nu stiu. Tu ce mai faci?
Apă minerală, te rog.
Voi lua un Martini.
-În acest caz, doi Martini. - Vin doi Martini.
- Deci cum merge? - Lucrurile merg bine.
Și-a început noua școală. Și spune că îi place.
-Asta e grozav. -Da.
A trebuit să mă sprijin puțin pe el la început, dar...
Cred că se simte mai bine acum. Și sincer cred că este pe drum.
A putut să-ți spună ce s-a întâmplat la vechea școală?
Nu, nu spune multe.
Nu înțeleg de unde vine această tristețe?
Este un adolescent.
Ai văzut vreodată un adolescent radiind de fericire?
Nu este doar atât.
El este diferit de ceilalți.
Ce te face să spui asta?
Dacă mă întrebi, a fost dezamăgit în dragoste.
-Este posibil. El este atât de romantic. -Da.
Ghici de unde a luat asta.
Iată-ne.
-Mulțumesc. -Super multumesc.
Noroc.
Si ce zici de...
-Beth? -Da, cum o ia?
Poti vorbi cu mine.
Bine?
-În primul rând, era un pic-- -Ostilă, îmi imaginez?
Nu, nu chiar. Poate puțin neliniștită.
Știi, cu copilul. Și este deja destul de obosită.
Nu se așteptase să trăiască cu un adolescent imediat.
Pot să înțeleg că.
Dar, per total, lucrurile merg bine.
Nu-i face lucrurile prea dificile?
Nu, el se comportă singur. El face un efort.
Îi place să trăiască cu frățiorul său.
Grozav.
Da, cred că așa vor funcționa lucrurile.
Kate, ce se întâmplă? Hei.
Nimic. Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Nu am vrut să te supăr.
Știu.
Mă simt ca un eșec total.
Ce vrei sa spui? Kate, nu ești un eșec în niciun fel.
Îmi pare rău.
Doar că nu mi-am imaginat niciodată că va pleca de acasă.
si el.
- Să trăiesc cu tine. -Nici eu.
El este cel care m-a întrebat.
-Da, dar problema a început de la mine. - Bineînţeles că nu a fost.
Da. Nu mai vrea să locuiască cu mine.
Te sun. Nici măcar nu ridică.
Haide. Trebuie doar să-i acorzi ceva timp.
Da.
-Îmi pare foarte rău. -Totul este în regulă.
Cu câteva zile în urmă...
Am gasit aceasta poza cu el.
De unde am făcut excursia în Corsica, îți amintești?
Da.
Când mă uit la fotografia aceea...
Sunt devastat.
Am închiriat acea barcă, îți amintești?
Da, desigur.
Era vara în care l-ai învățat să înoate.
Fata lui...
este atât de deschis.
Ca o mică rază de soare.
Mica mea rază de soare.
Când te gândești la asta...
era atât de multă bucurie în familia noastră pe atunci.
Nu stiu ce s-a intamplat.
Haide.
L-am iubit atât de mult.
Și tu.
Te-am iubit atât de mult, Peter.
Dacă ai ști cât de mult te iubesc.
Haide, nu fi atât de supărat.
Ești o mamă minunată.
Nu este vina ta dacă trece printr-o perioadă dificilă.
În curând totul va reveni la normal.
Da se va. Se va. Crede-mă, Kate.
Totul va fi bine.
Asa crezi?
Da.
-Totul este în regulă? -Da, în sfârșit.
Își ia timpul.
Știu, Doamne, practic am adormit acolo.
-Aici. -Mulțumesc. Este atât de frumos.
Ai avut o zi buna?
Da, nu a fost nimic special.
Am fost la pediatru.
În afară de asta, doar am stat acasă.
Şi tu?
-Ce? -Ce?
De ce arăți atât de îngâmfat?
Ce este asta?
- Acesta este felul tău de a-ți spune scuze? - Este ca să-ți mulțumesc.
-Pentru ce? -Tu stii foarte bine.
Sunt foarte drăguți.
sunt bine constient...
Sunt foarte recunoscător pentru felul în care ați gestionat toate acestea.
Este ceea ce am spus. Este modul tău de a-ți spune scuze.
Ce vreau să spun este că sunt norocos că ești aici.
Da, pentru că nu prea ești aici.
Ești la serviciu tot timpul.
Nu tot timpul.
-Tată, pot să vorbesc cu tine un minut? -Da, desigur.
-Te deranjez, nu-i aşa. -Nu. Spune-mi.
Nu este nimic urgent. Am vrut doar să vă cer sfatul cu privire la ceva.
Poate aștepta.
Vii să mă vezi după?
-Dreapta. -Grozav.
Mulțumiri.
Arată mai bine, nu crezi?
Mi-a spus că a luat Azi la matematică.
-El a facut? -Da, sunt foarte multumit.
Cred că începe să-și recapete încrederea.
Și îmi spune că a fost invitat la o petrecere.
-Este minunat. -Da.
Mă îngrijorează, el este tot timpul pe cont propriu.
-Oricum, a mers bine. -Ce?
Pediatrul, cu Theo.
-Oh da. Ce a spus ea? -La fel ca tine.
Este o fază trecătoare, în curând va dormi.
Oricum, atâta timp cât acea fază continuă
Mă duc să gătesc cina înainte să adorm chiar aici, pe canapea asta.
Nu, este în regulă. Voi merge.
Hei, Theo. Vino aici.
Este ok.
Bine?
-Nu ştiu. -Ți se potrivește.
-E drăguț din partea ta, dar... -Ce?
Nu sunt sigur că oamenii de vârsta mea poartă jachete.
Glumești de mine, toată lumea le poartă acum, nu?
-Într-adevăr? -Da, chiar ți se potrivește.
Este francez.
Uită-te la tine. Ar trebui să porți asta la petrecere.
Când e, sâmbăta viitoare, nu-i așa?
Știi, nici nu sunt sigur dacă merg.
Ce? Trebuie sa pleci. Haide. Este important să vezi oamenii.
Nu stiu sa dansez.
Deci asta e problema?
Ce?
Suntem acasă.
Hei, Beth.
-El doarme. -Oh scuze.
- Unde ați fost băieți? -Trebuie să-l înveți să danseze.
-E cea mai bună dansatoare pe care o cunosc. -Este foarte amuzant.
Având în vedere felul în care dansezi, ai curajul să mă critici?
Nu este un dansator bun?
Aș spune că are propriul lui stil.
Este stilul meu unic.
Știai că ne-am întâlnit la o nuntă? A fost prima dată când l-am văzut pe tatăl tău.
Era pe ringul de dans, își făcea celebrul balansoar.
Al lui ce?
-Nu-i cunoști faimoasa balansare a șoldurilor? -Nu.
Beth, mai bine să-l înveți să danseze, se duce la o petrecere.
Uita-te la asta.
Ce faci?
-Haide. -Iată-ne.
-Haide. -Nu Nu.
O, haide.
Este chiar aceasta o idee bună?
Nu ne vei arăta?
-Mi-e teamă să-l trezesc pe Theo. - Haide, tată.
În regulă.
Pe riscul propriu. Tu ai cerut-o.
Este fata.
Înțelegi de ce m-am îndrăgostit instantaneu de el?
Cine nu ar face-o.
Sunt irezistibil.
Când începe, toți ceilalți se opresc în cameră.
Pur și simplu nu se poate abține să atragă atenția asupra lui.
Cum o faci?
Nu am nici o idee.
- Hai, o să-ți arăt. -Nu Nu. Peter, nu.
Uite. Așa, vezi? Gata?
Degete, genunchi. Degete, genunchi.
Da, asta face. De asta ai nevoie la petrecerea ta.
Doamne, nu altul.
Sunt două.
Ai de gând să faci mizerie.
Uită-te la el în mișcare. Da, acesta este fiul meu.
Corect, intru.
Era sub salteaua lui.
Îmi pare rău. M-am gândit că ar fi bine să-ți spun.
Crezi că încă, știi...
Nu înțeleg.
Se pare că îi merge bine, nu-i așa?
El merge la școală. El zambeste. El este mai bun.
-Da. -De ce face asta?
Cel mai simplu ar fi să vorbești cu el despre asta, nu crezi?
Poate la terapeutul lui?
Bine.
-Ieși afară? -Da, să iau niște soare cu un băiețel.
Nu vă faceți griji. Probabil că este încă puțin fragil.
Dar știe că ești aici pentru el.
Sunt sigur că o să-ți dai seama.
Asa crezi?
-Unde ai fost? -De ce?
-Este vreo problemă? -Da.
De ce ai ascuns un cuțit sub saltea ta?
Ce?
Era un cuțit sub saltea ta. Știi despre asta?
Ce făcea acolo?
-Nimic. -Ce vrei sa spui nimic?
Este acolo doar în caz că...
În caz de ce? Ce vrei sa spui?
Nu stiu. Dacă a avut loc o spargere sau...
Arată-mi brațul tău.
-Ce? - Arată-mi brațul tău.
Nu.
Lasă-mă în pace.
Nicolae.
De ce faci asta?
Nu vreau să te rănești. Mă înțelegi?
Nu mă rănesc.
Uită-te la aceste cicatrici. Asta numesc eu să te rănești.
-Este invers. -Ce vrei sa spui invers?
-Nimic. -Nu, explică-mi.
Explică-mi, Nicholas.
Mă uşurează.
Te scuteste de ce?
Te scutește de ce, Nicholas?
Cand ma doare...
este o modalitate de a...
O modalitate de a canaliza durerea.
Dar ce durere?
Nicholas, o modalitate de a canaliza ce durere?
Nu vreau să mai faci asta.
Îți interzic să faci asta, este clar?
-Este clar? -Da.
Există unele lucruri în viață pe care pur și simplu nu le faci.
-Beth a fost cea care a găsit-o? -Nu contează.
Ce făcea ea căutând prin lucrurile mele?
Ea nu caută prin lucrurile tale. Ea a fost suficient de rege
pentru a-ți face patul, deoarece nu-l faci niciodată singur.
Nicholas, ai scos un cuțit din bucătărie.
Nu, la început am vrut doar să am ceva cu care să mă apăr.
Apara-te de ce? Ce vrei sa spui?
Îți dai seama că asta nu are deloc sens?
-Ei bine, ai o armă. -Ce?
În spălătorie, în spatele mașinii de spălat.
Nu Nu. Asta e diferit. A fost un cadou.
Cine ți-a dat o armă?
Tatăl meu. Acum mult timp.
Îi place să vâneze. Este o pușcă de vânătoare.
Vezi, nu este acolo ca să mă pot apăra.
De ce ți-a dat o pușcă de vânătoare?
Nu stiu. Poate a crezut că mi-ar plăcea.
Sau că era ceva ce puteam face împreună.
Nici măcar nu l-am folosit niciodată. Urăsc vânătoarea și tot ce este însoțit de ea.
Deci, de ce îl păstrezi?
Nicholas, nu despre asta vorbim.
Nu înțeleg de ce faci așa ceva.
Știu.
Ce s-a întâmplat la ultima ta școală?
Poate că este momentul să-mi spui despre asta, nu crezi?
Pentru că trebuie să se fi întâmplat ceva, altfel...
Nicolae.
Bine, dacă nu vrei să vorbești cu mine despre asta.
Sper că vei vorbi cu terapeutul tău.
Vă rog, acest lucru este important.
Este ok.
-Mă duc să iau niște dezinfectant. -Nu, sunt doar zgârieturi.
Când te rănești...
Este ca și cum mi-ai face asta.
Și când ai rănit-o pe mama, mi-ai făcut asta.
Buna tuturor. Aşezaţi-vă.
Mulțumesc tuturor pentru că sunteți aici.
Avem alegerea grupului cu noi astăzi.
-Steven, poți să-mi aduci o cafea? -Da domnule.
Bun. Avem multe de trecut.
Deci, haideți să revizuim elementele despre care am discutat până acum.
Primul punct de pe ordinea de zi este sănătatea.
Și după cum știți, acesta este subiectul...
Tată, sunt balene pe aici?
-Balene? -Da.
Nu, nu cred.
-Și delfinii? - Delfinii, da. Le vezi uneori.
- Ai văzut una? -Da.
Tată, repede. -Ce?
Pălăria mea.
su,b. T
Mulțumesc. Să aveţi o zi bună.
Esti devreme.
-Salut tată. -Bună, intră.
Bine.
-Vrei ceva de băut? -Da, de ce nu.
Bun.
-Gheaţă? -Nu.
Nu, bine.
Fara cuburi de gheata.
Deci, căruia îi datorez onoarea acestei vizite spontane?
Fără motiv anume, tocmai treceam prin D.C.
și am vrut să văd cum te descurci.
Nu asculta zvonurile despre sănătatea mea.
Nu e nimic în neregulă cu mine. Doar o plângere minoră.
-Nu am fost niciodată mai în formă. -Bun.
Maria ne-a pregătit ceva, un mic prânz.
-Rață. Cum ți se pare? -Grozav.
-Bun. Noroc. -Noroc.
Bine ati venit.
Problema în zilele noastre este că oamenii se tem de tot.
Privește doar în jurul tău. O grămadă de lași care adulmecă.
Nimeni nu mai vrea să-și asume vreun fel de risc.
De aceea Occidentul nu va dura mult mai mult.
O spun de ani de zile și faptele încep să mă confirme.
Și dacă cauți energie, curaj, întreprindere.
Îmi pare rău să spun asta, dar trebuie să mergi în Asia.
Următoarele decenii nu va fi la
Washington, ci va fi în China, Beijing.
- Nu, mulțumesc, Maria. A fost delicios. -Plăcerea este de partea mea.
Nu, mulțumesc.
Asa de...
Şi tu? Spune-mi. Credeam că uraști orașul ăsta.
Ce faci acest gât de pădure?
Am avut o întâlnire cu Brian Hammer.
-Da, va fi în Primare. -Da, știu.
Și vrea să-l ajut cu campania lui.
-I se oferă să te ia în echipa lui? -Da.
Dar nu m-am hotărât dacă voi accepta.
De ce nu?
Problema este că îmi va ocupa prea mult timp.
Asa de?
Deci este complicat.
- Ce este complicat în asta? - Nu este chiar un moment bun.
Nicholas trece printr-o perioadă dificilă. El are 17 ani.
A venit să locuiască cu mine și se îmbunătățește,
dar cred că este încă puțin fragil.
Pur și simplu nu aș vrea să fiu plecat când el este...
Ce?
De asta ai venit să mă vezi? Spune-mi ce tată bun ești?
-Nu. -Evident că este.
Ai venit să-mi arăți dovada ta irefutabilă
a superiorității tale morale, nu-i așa?
Ai venit să-mi demonstrezi că poți renunța
la ambițiile tale de a avea grijă de fiul tău
spre deosebire de mine, nu?
Deloc.
Deci încă ești la asta, nu? Într-adevăr?
Învinovățindu-mă pentru ceea ce s-a întâmplat...
acum patruzeci de ani?
Încă încerc să-mi arăt ce model ești tată, wow.
Deci ce vrei? Aplauze? Bravo.
Este amuzant să spui asta pentru că...
Chiar zilele trecute mă gândeam din nou la vremea când aveam vârsta lui Nicholas.
-Vedea? -Da.
Când mama era bolnavă.
M-am dus să o văd la spital în fiecare
zi după școală și m-am culcat cu ea și...
nu ai apărut niciodată.
- Ai călătorit tot timpul. -Lucram.
Dar cu o săptămână înainte să moară ea l-am întâlnit pe
Tom și mi-a spus că a luat cina cu tine cu o seară înainte.
Nici nu știam că ești în oraș.
Nu credeai că merită să ne spui sau să vii să o vezi?
Pot să îmi asum cu ușurință rolul de monstru
și să mă înclin în fața perfecțiunii tale.
Da, ai suferit atât de mult și...
Tatăl tău nu a fost drăguț cu tine, nu cu mama ta, bine.
Şi ce dacă?
Nu crezi că este timpul să începi să crești?
Pentru că crede-mă, este jalnic.
Privind un bărbat de 50 de ani legat de adolescentul care a fost cândva.
Dacă vrei sfatul meu, Peter...
Treci peste asta, pentru numele lui Dumnezeu.
Treci peste asta, te rog.
Scuzați-mă.
Bună, Harry.
Întâlnirea este la ora patru.
Așa este, 04:00, nu 04:30.
Esti bine?
Da.
-Este o bătaie de cap să ieși? -Nu, dimpotrivă.
- Mănânci cereale? -Da.
Nu trebuie să faci ceva mai interesant? Este sâmbătă seara.
Asa de?
Nu vrei să vezi un film sau să-ți cunoști prietenii?
Nu am nici un prieten.
-De ce ai spune asta? -Pentru că este adevărul.
Îl mai ai pe Michael. Obișnuiai să-l vezi mult.
-Ce zici de petrecerea despre care mi-ai spus? - E în regulă, tată.
-Ce? - Te poți opri acum?
-Pot sa? -Da.
Nu le-am mai avut de mulți ani.
Gata?
Bun.
Eu nu sunt gata.
Este groaznic, sunt lipicioase.
Gata? Merge.
-Ai înțeles? -Nu.
Nu mi-ați văzut cerceii, nu-i așa?
Le-am avut literalmente în mână chiar acum. Și eu doar...
-Te-ai uitat in baie? -Da, am. Am verificat peste tot.
Eu nu înțeleg asta. Cred că trebuie doar să-l pierd...
Buna ziua? Da.
Oh, hei. Da.
-Nu i-ai văzut, nu-i așa? -Ce?
Cerceii mei, cei roșii, cei pe care mi-a luat tatăl tău.
Le aveam literalmente în mână cu o secundă în urmă.
Nu.
Pur și simplu pierd lucruri.
Ti-ai schimbat rochia?
- Ăsta ţi se pare bine. -Mulțumesc. Este foarte dulce din partea ta.
Nu, este adevărat. Arătaţi frumos.
Unde te duci?
Nicăieri special, doar cină cu prietenii.
-Frank, îl cunoști pe Frank? -Nu.
Nu spun nicăieri special, dar de fapt este destul de special.
Este literalmente prima dată când ies afară de când s-a născut Theo.
Sfat mic, dacă vrei să mergi și să ai o viață, nu ai un copil.
Glumesc.
În regulă, vești proaste. Sarah ne-a ridicat.
-Ce? - Tocmai a sunat.
-Tocmai acum, în ultimul moment? -Da, are febră.
-Cine este Sarah? -Dădacă.
-Să o sun pe Jenny? -Deja am făcut. Ea nu este liberă.
Oh, Doamne. Grozav. Singura dată când putem ieși.
Ce ar trebuii să fac? Sună-l pe Frank, anulezi?
-Vrei să am grijă de el? -Tu?
-Nu știu că crezi că te descurci? - Da, dacă ar ajuta.
Doamne, ești atât de amabil din partea ta.
-De ce nu? -Este foarte dulce din partea ta.
-Dar cred că este mai bine... -Eşti sigur?
Da, sunt sigur, doar anulați. Sună-l pe Frank. Mai bine anulăm.
Bine, orice.
Ce?
-De ce te uiti asa la mine? -De ce crezi?
A făcut o sugestie bună. Nu știu de ce ai refuzat.
Tu nu?
Nu, acesta este fratele lui mai mic. El poate avea grijă de el.
- Pur și simplu nu sunt sigur. Este un bebeluș și... - Și ce?
Întotdeauna vezi lucrurile într-o lumină atât de întunecată.
Este mai bine să vezi ceva într-o lumină întunecată decât să nu-l vezi deloc.
-Ce vrei să spui? -Nimic.
-Spune-mi, ce nu văd? -Nimic.
Chiar crezi că Nicholas nu este capabil
să aibă grijă de frățiorul său când doarme?
Oh, Doamne, știi foarte bine. El este deprimat. El este încă instabil.
El este chiar...
Îmi pare rău că te șochează, dar nu-mi voi lăsa fiul cu...
Cu ce?
Haide, spune. Nu te vei lasa fiule...
Spune-o.
El este ciudat. Nu spune că nu este. De fapt, el este extrem de ciudat.
Privirea din ochii lui este tulburătoare.
Când o să înfrunți faptul că nu are dreptate în cap.
Nicolae. Hei, tu... Îmi pare rău, doar am fost...
Suntem doar dezamăgiți că nu am putut ieși în seara asta.
Nu are nimic de-a face cu tine.
Nicolae.
Erau pe hol.
Nicolae, te rog...
Nicholas, ce ești... Ești bine?
Tatăl tău mi-a spus că ești fericit la noua ta școală.
nu-i asa?
Mi-a spus că totul e în regulă pentru tine la el.
Speram ca...
Dar până la urmă nu mai este loc pentru mine.
Mă găsesc deranjant mai mult decât orice altceva.
-Și pune atât de multă presiune pe mine. -Tatăl tău?
Nu realizează că a fost...
Nu încetează să vorbească despre munca școlară.
Ca și cum asta ar fi tot ce a existat în viață.
Este normal. Își face griji pentru tine.
Nu, nu-i pasă de mine.
Mă refer la cine sunt eu cu adevărat. El vrea doar să reușesc, ca el.
Felul în care are.
Dar nu vreau să devin student la drept sau avocat.
Doar că nu mă interesează.
Obișnuiai să visezi să fii scriitor.
Mai scrii?
Nu cred că mă voi măsura vreodată.
Ce vrei sa spui?
Nicholas, tatăl tău vrea ce este mai bine pentru tine.
El te iubeste. El crede în tine.
Sunteți doar doi oameni foarte diferiți.
Și este supus multă presiune în acest moment.
Toată afacerea asta cu Primaria. Sa nu te gandesti?
Și asta este important pentru el.
Este un vis pe care îl are de mulți ani.
Dar...
Nu este doar atât.
Nu sunt bine, mamă.
Tatăl tău mi-a spus că te-ai despărțit de o fată.
Da, asta i-am spus.
Nu înțelegea ce era în neregulă.
Avea nevoie de o explicație rațională. Știi cum este el.
Așa că i-am spus ce voia să audă, dar...
Nici măcar nu am ieșit niciodată cu fata aceea, doar că...
Doar că nu sunt făcut ca ceilalți oameni.
Uneori simt că nu sunt făcut pentru această viață.
Și nu pot face față cu nimic.
Chiar dacă încerc în fiecare zi cu toată puterea.
Dar pur și simplu nu pot face față cu nimic, pentru că...
Pentru că mă doare.
Tot timpul.
Și sunt obosit.
M-am săturat să mă doare.
O, Nicolae.
Sunt chiar aici.
Sunt chiar aici. Nu merg nicaieri.
Și te voi ajuta să treci peste asta. Iţi promit.
Nu plânge, micuța mea rază de soare.
Este ok.
Ce?
Astăzi? Ești sigur că a fost el?
-Nicholas. -Da?
Ai venit aici pentru câteva minute? Aș vrea să vorbesc cu tine.
-Ce este? -Aşezaţi-vă.
-Trebuie sa vorbim. -Ce ziceti?
Despre școala ta.
Ce se întâmplă?
- Nimic special, de ce? -Nimic special?
-Nu. -Astăzi ai avut testul de practică, nu?
-Cum a mers? -Ei bine ma gandesc.
Bun.
Vezi tu, în după-amiaza asta Beth a mers în parc și te-a văzut.
Nu știu ce făceai, dar în orice caz nu erai la școală.
Așa că o să te întreb pentru ultima dată și de data asta vreau un răspuns.
Ce se întâmplă?
Ai început din nou să sari peste cursuri, nu-i așa?
Nu.
Atunci de ce nu ai fost la școală azi?
-De ce ți-a spus asta? -Nu asta e problema.
Da, este problema, ea vrea să ne întoarcă unul împotriva celuilalt.
Nu, problema este că mă minți.
De ce nu ai fost azi la școală?
Ascult.
Nu mă simțeam bine.
Nu am putut să mă duc.
Sunt prea mult sub presiune din cauza acestui test. Îmi pare rău.
Iti pare rau.
Am sunat la școală. I-am sunat. Știi ce mi-au spus?
Mi-au spus că nu te-ai mai întors acolo.
Mi-au spus că ai fost acolo în prima zi, luna
trecută, iar după aceea nu te-ai mai întors.
Nu. Nu o singură dată.
Și se pare că au primit un e-mail de la mine care spune
că am decis să te trimitem înapoi la vechea ta școală.
Nu ai nimic de spus?
Deci ai devenit un hacker de talie mondială, nu-i așa?
Când cred că ai avut curajul să-mi spui
că primești As, fiind invitat la petreceri.
Și tot timpul m-ai mințit.
Ce ai făcut în toate aceste zile? Mergi doar la plimbare?
Asta e?
Îți oferim șansa de a urca înapoi și ce faci?
Tu faci exact același lucru.
Minți pe toată lumea.
Explica-mi.
Ce se întâmplă?
Iei droguri?
Atunci explică-mi.
Nu știu ce altceva să fac cu tine, Nicholas.
iti spun direct. Pur si simplu nu stiu.
Am încercat să te ascult. Am încercat să fiu acolo pentru tine.
Am încercat să vă ofer putere și încredere,
dar evident că nimic nu este în uz.
Chiar crezi că poți să-ți trăiești viața așa,
făcând orice ai vrea, ieșind de la școală,
nu își asumă niciodată nicio responsabilitate, refuzând să crească?
Ce vei face cu viața ta?
Dacă nu faci nimic, ce se va întâmpla cu tine?
Desigur, nu ai niciun răspuns.
Nu te mai holba la mine așa.
Care este ideea, încerci să mă intimidezi?
Asta nu va merge. Pot să-ți spun asta imediat.
Nu cu mine.
În regulă.
Am să-ți explic cum va fi.
Începând de mâine, fie că îți place
sau nu te întorci la școală, este clar?
-Nu. - Scuze?
Eu spun ca nu. Nu mă voi întoarce la școală.
Ce faci, Nicholas? Ce vrei?
Când aveam vârsta ta, mama era bolnavă.
Nu mă mai vedeam pe tatăl meu. Am avut probleme cu banii.
Dar am luptat mai departe. Am luptat mai departe. Și crede-mă, de cele mai multe ori nu era o glumă.
Și ce s-a întâmplat cu tine? Ce există în viața ta care este atât
de dramatic încât să nu poți merge la școală ca toți ceilalți?
Răspunde-mi.
-Răspunde-mi. -Nu pot face față.
Nu înțeleg ce înseamnă asta. Nu poți face față cu ce?
Viaţă. Nu mă descurc cu viața și este vina ta.
Îmi pare rău?
-Daca sunt asa. Este vina ta. -Ce am facut? Care e vina mea?
-Mă dezguști. -Ce ați spus?
Tu faci toate aceste discursuri mari despre place și
muncă și apoi ne abandonezi de parcă am fi niște rahat.
Ce?
Crezi că faci întotdeauna ceea ce trebuie, dar
chiar de la început ai fost practic un nemernic.
Ia înapoi ce tocmai ai spus, Nicholas.
Ma auzi? Ia înapoi ceea ce tocmai ai spus, acum.
-Idiotule. -Pe mine?
Un nemernic? Pe mine? Nu am făcut întotdeauna totul pentru tine?
Am stat cu mama ta ani de zile de dragul tău.
Deci de ce spui asta, de ce? De ce? Spune-mi de ce?
Sa fie pentru ca m-am indragostit de o alta femeie?
Asta e crima mea?
Cum este treaba ta? Aveam dreptul să-mi reinventez viața.
La naiba, este viața mea. Ma auzi? Este viata mea!
Îmi pare rău, Nicholas. Nu știu ce tocmai sa întâmplat.
-Am nevoie de o secție de psihiatrie. - Jos la stânga.
De cat timp esti aici?
Jumătate de oră. Mi-au spus că ne vor vedea curând.
Ce s-a întâmplat?
Nu am fost acolo. Lucram.
Era...
Beth a fost cea care l-a găsit în baie.
Am fost norocosi. Ambulanța a sosit foarte repede.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău. Îmi doream atât de mult să-l ajut.
Și apoi până la urmă...
-Doctor. -Bună da. Bună ziua.
Sunt Dr. Leiner. Am grijă de fiul tău.
-Unde este Nicholas? -Nu-ți face griji, se odihnește.
El nu mai este în pericol, vă asigur.
Vă rog.
Fiul tău a fost tratat foarte repede și tăietura nu a fost prea adâncă.
Deci, ar trebui să se vindece bine.
-Ești absolut sigur? - Da, crede-mă.
Dar trebuie să luăm niște decizii.
- Tocmai am vorbit cu el. -Ce a spus?
Pare frustrat că s-a trezit aici, ceea ce este foarte frecvent în acest gen de cazuri.
A spus ceva despre ce l-a determinat să...
Suntem foarte obișnuiți cu aceste situații.
Și cred că ar putea fi important ca Nicholas
să petreacă ceva timp sub observație.
Vrei să spui--
Tocmai am verificat și avem un post liber în unitatea noastră.
Tocmai ai spus că este în afara pericolului.
Ceea ce ne dorim este ca el să devină conștient de ceea ce a făcut.
Tendința lui momentan este de a o minimiza oarecum, ceea ce mi se pare periculos.
Nu am vrea ca el să încerce din nou.
Și cum ar trebui să rămână?
Important este ca noi să-l putem monitoriza și să-l tratăm.
Și apoi vor fi vizite regulate la psihiatru și Nicholas.
-Așa că putem să-i evaluăm cu toții progresul. -Vreau să-mi văd fiul.
Doar o secundă te rog.
Vă rog să mă scuzați, sunt nevoie de mine la etaj.
Dar un asistent social va veni să te ajute cu
lucrările pentru ca Nicholas să fie admis, bine?
Ea te va putea ajuta cu orice alte întrebări în acest moment, bine?
Te rog nu te ingrijora. El este pe mâini foarte bune acum.
-Ce zici de aia? -Acea? Aceasta este o constelație.
-Vezi acele stele? -Este rar?
-Destul de rar. -Și acela?
Acea? Este un Saturn.
Are inele în jurul lui.
Petru.
Mama devine puțin nerăbdătoare.
- Ar trebui să ne întoarcem? -Stai, tati.
-Este despicat. -Ce vom face?
Va trebui să înoți.
-Nu pot. -Am doar șase ani și jumătate.
Asa este. Este momentul potrivit pentru a învăța.
O poți face.
Haide.
O sa fiu cu tine.
Hei.
Haide, creveți.
Haide.
Deci, ce ai decis?
Ar trebui să mut ședința de luni dimineața?
Depinde la ce oră te aștepți să pleci în D.C.
Lunea viitoare? Nu, nu pot. va trebui să...
Va trebui să rămân în New York.
Deci, voi anula Washingtonul?
Da.
Mulțumiri.
Hei.
Hei. Peter, eu sunt. Poți vorbi?
Sigur, totul în regulă?
Da...
Tocmai am primit un telefon de la Dr. Harris...
Am vrut doar să discut cu tine.
Este vreo problemă?
El crede că ar fi mai bine dacă nu
mergem să-l vedem pe Nicholas câteva zile.
Ce?
Știu.
Dar se pare că Nicholas are unele probleme în a accepta tratamentul.
Și au purtat conversații lungi
încercând să înțeleg de ce...
Se pare că vorbește mult despre divorț.
Și noua ta viață și toate tensiunile care există între tine și mine.
Dr. Harris crede că poate că cel mai bine este să le lăsați doar câteva zile.
Oferă tuturor puțină perspectivă.
Reduceți presiunea.
Nu ne poate împiedica să-l vedem pe Nicholas.
El doar întreabă. Nu exigent.
Mai avem luni.
Avem programarea noastră să vedem unde sta totul.
Nu stiu. Între timp...
Știu că asta este atât de dificil.
Este si pentru mine...
Dar poate ar trebui să avem încredere în ei, nu?
Crezi?
Petru?
-Ești gata? -Da.
- La ce ora este avionul? -Am un taxi, este în aproximativ 5 minute.
-O să te ajut cu valiza. -Nu Nu. Nu vă faceți griji.
Asculta...
Îmi pare rău pentru noaptea trecută.
Am avut prea mult de băut.
Pur și simplu nu înțeleg de ce trebuie să luptăm așa.
Știu. Este vina mea. Îmi pare rău.
Și nu poți veni cu noi?
Îmi pare rău, Beth. Nu pot.
Nu am chef să merg la pelerină știind că este acolo.
Doar pentru două zile.
Arăți groaznic și nu ai putea face nimic pentru el.
Nu pot.
Când e afară?
-Nu stiu. Luni vom afla mai multe. -Și apoi?
Sper să pot fi un tată mai bun pentru Theo.
Încetează, Peter. Ești un tată cu adevărat bun.
Și ceea ce mă întristează cel mai mult este că trebuie
să joc un rol pe care îl urăsc cu tot ce este în mine.
În ultimele săptămâni, mă tot surprind
spunând lucrurile exact aceleași lucruri
tatăl meu îmi spunea când eram mic.
Lucruri care m-au făcut să-l urăsc cu adevărat.
Și acum este rândul meu. Este doar...
Mă face să cred că voi ajunge la fel ca el.
Ce fel de lucruri?
"Ce vei face cu viața ta?"
„Când aveam vârsta ta, am făcut asta, am făcut asta”.
"Ce vom face cu tine?"
Dacă ai ști cât de rușine mă face să mă simt...
Îmi pare rău.
Trebuie să plecăm.
Înainte să o faci, te rog spune-mi că mă ierți pentru ziua de ieri.
Mi-aș dori foarte mult să nu ne mai luptăm așa.
Şi eu.
-Ultimele săptămâni tocmai au fost... -Știu.
Nu, nu știi. Pentru că nu ești aici.
Ești la serviciu tot timpul.
- Și sunt aici și sunt pe cont propriu. -Nu Nu.
Da, sunt. Sunt singur. Eu sunt doar...
Sunt atat de obosit.
Sunt Theo și celălalt fiu al tău. Are nevoie și de tine.
Beth, te rog, hai să...
Să nu începem din nou, bine?
Bine.
Bine. Bine.
O să te sun când ajungem acolo.
Vino aici, omulețule.
Îmbrățișează-mă.
Nu ne voi vedea o săptămână. O sa imi lipsesti.
Vei descoperi marea.
Vei vedea cât de mare și frumos este.
Salută-mă pe bunică, vrei?
Îmi pare rău că nu pot fi cu tine.
Chiar trebuie să rămân aici, înțelegi?
Spune-mi totul despre asta, bine?
Spune-mi tu, omule.
mama.
-Mi-ai lipsit atat de mult. -Mi-ai lipsit atat de mult.
- Simt că nu te-am văzut de luni de zile. -Suntem aici acum. Noi suntem aici.
Nicolae?
O să te las cinci minute în pace cu
mama și tata, așa cum mi-ai cerut.
Și în timp ce se întâmplă, voi căuta doctorul, bine?
Da.
Hei, ce mai faci?
Miere.
Este oribil. Trebuie să mă scoți de aici.
Trebuie neapărat să mă scoți de aici, promite-mi.
A fost groaznic, mamă. Este cea mai proasta saptamana din viata mea. Este iadul.
-Nu mă poți lăsa în iad. - Vom discuta cu doctorul...
El este un nemernic. El nu înțelege nimic.
Mă umple cu medicamente. El crede că sunt bolnav.
El spune că trebuie să stau aici săptămâni și săptămâni. Dar îți spun că nu pot.
nu o voi putea lua.
Mă simt mult mai rău aici decât mă simt acasă. Am nevoie de tine.
Trebuie să mă duci înapoi acasă. Te rog, tată. Te rog, mamă. cerșesc.
Calmează-te, Nicholas. Vom vorbi cu doctorul.
Noi suntem aici. Suntem aici cu tine.
Sunt atât de fericit să te văd.
Bună ziua, bună ziua.
Doctor.
Bine, de ce nu ne așezăm cu toții?
Este ok.
Stai lângă mine, te rog, Nicholas.
O să-l rog pe Michael, care are grijă de
Nicholas, să stea cu noi dacă nu te superi.
-În regulă. -Grozav.
Bănuiesc că Nicholas ți-a spus că vrea să părăsească spitalul.
Da.
Da, mi-a spus și mie asta.
Înțeleg că ultimele zile au fost dure cu el.
Chiar au. De ce este asta?
Adesea avem această reacție în prima săptămână.
Nu vreau să stau aici.
Înțeleg că vrei să mergi acasă, Nicholas, chiar vreau, dar...
nu este ceva ce aș fi în măsură să recomand.
-Vezi? -De ce nu?
Nicholas suferă de depresie acută.
Cred că ar fi mai sigur pentru el să rămână în spital.
Sunt mai bun. Vreau doar să mă întorc acasă. Nu va fi nicio problemă. Iţi promit.
Știu că asta crezi, Nicholas, dar din experiența mea...
Vezi? El știe cum mă simt mai bine decât mine.
- Calmează-te, Nicholas. -Sunt calm.
E nebunul ăsta care nu înțelege nimic.
Nicholas, te rog, dragă.
Nicholas, te rog, stai jos, iubito.
-Ce sugerezi? - În esență, avem nevoie de ceva mai mult timp.
Impulsuri suicidare, sunt cu adevărat greu
de identificat chiar și pentru pacient.
Dar nu putem pretinde că nu există.
A doua încercare este foarte frecventă.
Cred că Nicholas încă suferă de o anumită deconectare de
la realitate, care îi provoacă tot felul de anxietăți.
pe care le putem trata.
Trebuie doar să-l stabilizăm mai întâi și apoi
putem începe să ne gândim când să-l lăsăm să plece.
- Și când ar fi asta? -Mama.
Eu doar întreb.
Vezi tu, Nicholas, chiar acum trebuie să ai grijă de tine.
Aveți nevoie de întreaga echipă medicală:
medicii, terapeuții, supraveghetorii de proiect...
Crezi că o să mă vindeci cu un curs de olărit?
Contribuie la proces, da...
-Este o grămadă de prostii! -Calma.
-Poate că este pentru binele tău. -Propriul meu bine?
Cum mă pot face mai bine dacă sunt înconjurat de oameni mult mai bolnavi decât mine?
M-am gândit mult la asta. Despre viata mea.
Toate aceste ore de a nu face nimic.
înțeleg lucrurile. Lucruri pe care nu le voi mai face.
A fi aici a fost ca un șoc electric.
Și acum simt că sunt gata să revin la viața normală.
Simt că mă pot întoarce la școală. Îl simt.
Dar trebuie să ai încredere în mine.
Și trebuie să mă scoți de aici, altfel...
eu merg sub.
Sunt serios. Nu pot suporta asta.
Tata...
Tu mă cunoști.
Știu că faci. Ai mereu.
Dar aici, ei nu.
Te implor, tată. Te rog, nu mă abandona.
Oh, dragă.
Care ar fi procedura pentru a-l scoate?
Atâta timp cât este minor, Nicholas este responsabilitatea ta.
Și asta ar fi decizia ta.
Dar vă rog să ascultați foarte serios ce vă spun.
Fiul tău nu este în stare să plece de aici.
Tot ce trebuie să faci este să semnezi actele și el poate pleca acasă.
Dar este părerea mea profesională că ți-ai asuma un risc real.
Ce risc?
Un risc pe care nu mi l-aș asum niciodată cu propriul meu fiu.
-Nu mă poți forța să rămân aici. -Păi, știi, tehnic aș putea.
Dar ar trebui să fac un judecător să fie de acord și chiar nu vreau să fiu nevoit să fac asta.
Prefer să-ți ajut părinții să ia decizia corectă.
Crede-mă, știu că nu este ușor,
mai ales aici, în fața fiului tău.
Dar Nicholas are nevoie de tratament și
asta nu face parte din rolul tău de părinți.
-Asta este o meserie pentru un psihiatru. -Tata, nu sunt bolnav.
Dacă luăm decizia corectă împreună, atunci Nicholas va putea
reveni la tine mai devreme, cu o sănătate mult mai bună.
Traieste o viata normala.
-Mamă, vreau să merg acasă. - Știu, dragă.
Nu mă lăsa aici.
-Te implor. -Peter, spune ceva.
Trebuie să-mi dai o a doua șansă.
A fost un strigăt de ajutor. Și îmi pare rău pentru asta din toată inima.
Aveam nevoie doar să-mi înțelegi durerea.
Dar nu o voi mai face niciodată. Iti jur.
Cred că părinții tăi ți-au auzit argumentele, Nicholas.
Acum va trebui să-ți cer să iei o decizie.
Acum?
Da, Nicholas trebuie să înțeleagă că sprijiniți echipa medicală.
Nu te simți vinovat.
Nu este vorba despre cât de mult îți iubești fiul, ci despre a-l proteja.
În aceste condiții dragostea nu este suficientă.
Dragostea nu va fi de ajuns.
Mama tata...
Bine, Nicholas, este ora prânzului,
Michael te va duce la cantină.
Dar mai întâi este important ca părinții tăi să ia decizia în fața ta.
Vă va ajuta să vă acceptați tratamentul.
Mamă, vreau să merg acasă.
Tată, du-mă acasă. Te implor. Tata.
Tată, du-mă acasă.
Tata...
Îmi pare rău, Nicholas.
-Nu poți să-mi faci asta. Nu tu! -Calma.
Ce să-ți fac vreodată? Nu ma atinge!
Tata! tati! mama!
În regulă?
Sper că am luat decizia corectă.
A spus că a fost un strigăt de ajutor. Trebuie să avem încredere în el.
Ascultă, dacă nu se îmbunătățește în următoarele zile, îl putem duce oricând înapoi.
-Dreapta. -Uite...
Știu că îi este mai bine aici cu noi.
-În regulă. -Va fi gata într-un minut.
Bine.
Ce vezi...
a merge inainte?
Pare puțin optimist să speri că se va întoarce la școală.
- Este deja mai. -Da.
Poate că trebuie doar să-și recapete puterile.
Dreapta?
Și începe anul școlar viitor proaspăt.
Da.
Ce va face în timpul zilei?
Nu-l putem lăsa niciodată singur.
Poate s-ar putea întoarce să locuiască cu tine dacă asta vrea.
În timpul zilei, îl pot duce la birou pentru a lucra ca stagiar.
Crezi că va fi interesat de asta?
Nu stiu.
În orice caz, va învăța câteva lucruri noi și voi fi acolo...
Da, dar nu ai atât de mult de lucru?
O să refuz oferta lui Brian.
-Serios? -Da.
Da, nu-mi pasă de politică.
Vreau să mă concentrez pe ceea ce contează cu adevărat și pentru
mine ceea ce contează cu adevărat este să fiu aici pentru Nicholas.
Începem.
-Mulțumesc. -Grozav.
Unde este ceașca ta?
Nu, am băut o cafea. Trebuia să mă trezesc.
-Mulțumiri. -Zahăr?
Nu, mulțumesc, amice.
-Tata? -Nu.
Decât tine.
Multumesc, iubito.
Cum te simti?
-Atât de fericit să fiu aici cu tine. -Așa suntem noi.
-Trebuie să iau reţeta... -Oh, da.
Și mă gândeam, vrei să vezi un film?
De ce nu.
-Da? -Da.
Dar aș vrea mai întâi să fac un duș.
Băile de acolo erau atât de murdare.
Am visat să fac un duș de o săptămână întreagă.
Da. Sigur.
Ce?
-De ce râzi? -Nimic. Nu-i nimic.
-Miros urât, așa-i? -Nu Nu.
Îmi place să vă văd împreună.
A trecut mult timp.
Adică, din moment ce noi trei am fost împreună.
Asta e adevarat.
Exact ca pe vremurile bune.
Dreapta. Mă duc să fac un duș.
Te voi aştepta.
Am vrut doar să spun...
Îmi pare foarte rău pentru tot.
Și știu că nu meriți asta.
Aș vrea să te rog să mă ierți.
Și am vrut să-ți spun că te iubesc.
-Si noi te iubim. -Da.
Continua. Du-te. Vă vom aștepta.
-Ce zici de asta? -Știu.
De ce nu vii azi la filme cu noi?
Sunt sigur că asta îl va face pe Nicholas atât de fericit.
Da. Nu stiu.
Ce ai de gând să vezi?
Amintește-ți când noi...
mergeai la film la mijlocul după-amiezii?
Spuneți tuturor că am avut întâlniri foarte importante.
și apoi ne-am strecura să ne întâlnim**
Oh da.
Mi-a plăcut să fac asta. A fost ca și cum ai fi jucat hooky.
A fost demult, nu?
Haide.
Vino cu noi.
Vino cu noi astăzi.
Nu vrei să?
-Oh Doamne! -Oh, Doamne!
Ce este asta?
Doamne, Nicholas. Nicolae, iubito!
Bebelus! Ține-ți ochii deschiși.
Peter, cheamă pe cineva! Sună pe cineva!
Nicholas, uită-te la mami. Uită-te la mami.
Ține-ți ochii deschiși. Vă rog.
Aia este. Ai incredere in tine. Și respiră. Aia este.
Ca o broască. Vino la mine. Vino la mine.
Bine, o să te las să pleci. O poți face. Vino la mine. Aia este.
Continuă. Continuă. Aia este.
-Tati, înot. -Da. Înoți.
- Înot, tati. -Da, sunteti. Înoți.
Tu ai făcut-o.
-Eu inot. -Băiat bun. Băiat bun.
Sunt atat de mandru de tine. Înoți. Este bine, nu?
Ar trebui să mai luăm ceva? Haide. Să înnotăm.
Aia este. Tot drumul.
-Esti bine? -Da.
Mă duc să-i fac baie lui Theo.
-Vrei s-o fac eu? -Nu, o voi face.
-Te bucuri ca vin? - Foarte, ce zici de tine?
Uite ce am găsit.
Nu le-ai mai purtat de mult.
Știu.
Bine, ne vedem într-un minut.
- Pot să-ți las restul? -Sigur
Theo?
Theo, este timpul băii. Sunteți gata?
-Hei, deja aici? - Scuze, am ajuns cam devreme.
Intră. Intră. Ești singur?
Ea este pe drum. Trebuia să meargă mai întâi să-și vadă mama.
Nici o problemă.
Vino aici.
-Ce mai faci? Arati bine. -Foarte bine, multumesc. Ce mai faci?
Bine, deci te-ai întors azi dimineață?
Da, a trecut o lună de când am pus piciorul
în New York și încep să-mi fie dor.
-Și cum e Toronto? Toate merg bine? - Minunat, iubesc orașul.
-Vrei să bei sau ceva? -Nu, îi voi aștepta pe toți ceilalți.
Bine, stai jos.
Am decis să mă mut cu Lena, nu ți-a spus mama?
-Oh, chiar aşa? -Da.
Practic, petrecem deja în fiecare seară fie la ea, fie la mine.
-Felicitari. Este o veste bună. -Da.
Aștept cu nerăbdare să ți-o prezint.
Abia aștept să o cunosc.
După tot ce mi-ai spus despre ea.
Vei vedea. E minunata.
Sunt nebun după ea.
E bine.
- Ce mai face Theo, e aici? -Da, tocmai face baie.
I-am primit un cadou.
-Dar Lena a vrut să i-o dea. -Asta e dragut.
-Am și eu ceva pentru tine. -Pentru mine?
Este mai mult ceva despre care am vrut să vă spun.
Ar trebui să vezi expresia de pe fața ta.
Nu-ți face griji, nu sunt aici să-ți spun că voi fi tată.
Nu mi-a trecut niciodată prin cap.
Nu, este ceva mai mult...
Ceva despre mine pe care
am vrut să fii primul care să știe.
Spune-mi.
Știi cum, în afară de facultate, a existat întotdeauna altceva pe care mi-a plăcut?
Scris.
Și recent am petrecut ceva timp...
Mai ales că locuiesc în Toronto.
Totul mi se pare mai ușor acolo sus.
În scurt...
-Iată-l. -Ce este asta?
Este primul meu roman.
Ai scris asta?
Nu am vrut să spun nimănui din superstiție.
Dar acum chiar există.
Și am vrut să fii prima persoană care o are.
„Moartea poate aștepta”.
Fantastic.
- Când iese? -În două luni.
Și dacă îl deschideți, veți vedea că este dedicat ție.
PENTRU TATĂL MEU PENTRU TOT CE A FĂCUT EL PENTRU MINE
Asa de...
Evident, vorbește puțin despre ceea ce știi deja.
Toți acești ani cu adevărat grei pentru tine și mama.
Dar cel puțin s-a terminat cu bine.
Și am vrut să fii prima persoană care o are
pentru că știu că dacă nu ai fi fost pentru tine, nu aș putea...
Sunt atat de mandru de tine.
Băiatul meu cel mare.
Sunt atat de mandru de tine.
Mai bine așteptați să o fi citit. S-ar putea să nu-ți placă.
Te cunosc.
Știu că va fi frumos.
Și într-adevăr...
Ceea ce am vrut să-ți spun este că sunt atât de mândru de tine.
- Nu vei începe să plângi, nu-i așa? -Nu Nu. Îmi pare rău.
-Vreau doar să sper că va fi un succes. - Sigur că va fi un succes.
Corect, nu te superi dacă mă duc să-l îmbrățișez pe Theo, și mie mi-a fost foarte dor de el.
Da, da. Desigur.
Va fi bucuros să te vadă.
Vorbește mereu despre fratele lui mai mare.
Petru?
Ce faci?
Care este problema?
Te gândeai la Nicholas?
Ar fi trebuit să-i dau mai multă atenție.
Nu, ai făcut tot ce ai putut la momentul respectiv.
Am încercat să mă gândesc...
Era atât de talentat.
Și era atât de inteligent.
Și sensibil.
Și...
Ar fi putut face atât de multe lucruri frumoase cu viața lui.
Și ar fi trebuit...
Chiar aș fi putut...
Este vina mea.
-Nu, nu este... -O, Doamne, totul este vina mea.
Nu Nu este. Haide.
Haide. Haide.
Calma. Știu că este greu.
Știu, dar viața continuă, Peter. Bine?
Acolo este Theo. Și m-ai prins.
Și avem nevoie de tine.
Chiar dacă este greu, chiar dacă doare, viața continuă, Peter.
-Nu, nu merge mai departe. Nu poate continua. -Da, da.
Da, da. Da, da.
Gândește-te doar la băiețelul tău. Gândește-te la Theo.
În curând va împlini patru ani.
Gândește-te la el și totul va fi bine.
Transcriere de sub.Trader subscene.com
CĂTRE GABRIEL