Mama şi cu mine contra ta şi a lui tata.
- Lungă. - Mi s-a părut bună.
- A fost afară. - Părea bună.
- Frank, a fost afară. - Eu decid. Afară.
Dacă poţi, încearcă să dai pe backhand-ul mamei tale.
- E slab. - Am înţeles.
- Da! - Nu te bucura, Walt.
Cinci game-uri la trei pentru noi.
- La dracu'! Haide, Bernard. - Bernard, nu drăcui.
Mă drăcui pe mine.
- Bine tras. - Mulţumesc.
- Walt, ai grijă. - Face parte din joc.
15-15.
Joan, îmi pare rău. A fost un accident.
Trebuie să mai serviţi odată.
Frank.
Ţi-ai băgat aluna în nară?
Da.
Pickle, e un lucru tâmpit.
A ieşit, am scos-o.
Citim A Tale of Two Cities în English. Ajuta la ceva?
E ceva slab a lui Dickens. Popular în şcoli.
Dar cred că David Copperfield sau Great Expectations este mai interesant.
De ce în liceu citiţi...
... ce e mai slab al scriitorilor?
Ar trebui să o citeşti singur să vezi ce părere ai despre ea.
Nu vreau să-mi irosesc timpul.
Ce faci?
Repar canapeaua.
- Ai dormit pe ea? - Da, patul meu îmi face rău la spinare.
Nu e canapeaua mai rea că patul? Pentru spate?
Nu. E mai bună.
Când i se publică mamei povestea în revistă?
Nu e o revistă. E un jurnal literar.
Luna viitoare, cred.
Va fi ciudat să avem doi părinţi scriitori.
Tata a influenţat-o. Ea nu a scris niciodată înainte să-l cunoască.
Nu am citit nici o carte a tatei.
M-am uitat prin ele. Sunt foarte bune. Foarte intense.
Are nevoie de un nou agent. A stat prea mult cu asta.
Lumea celor ce publică nu e mereu receptivă la adevăratele talente.
Poate că va fi mama faimoasă în locul lui.
- Nu, tata e scriitorul. - Poate ca mama e mai bună.
E nerealist, Frank. Foarte nerealist.
Ivan a jucat cu Arthur Ashe odată.
Nu era pe locul 402?
Ivan putea fi campion dacă nu se rănea la genunchi.
Bine, frate, să vedem nişte lovituri cu pământul.
Trebuie s-o laşi mai moale, frate.
Jimmy Connors lovea cât putea de tare...
... dar nu putem face toţi aşa, nu?
Bine, să vedem backhand-ul.
Două mâini, două mâini. Hei, frate.
Cine te-a învăţat loviturile astea naşpa?
Tata. E autodidact.
Pe asta am auzit-o. Hei, Bernard.
L-ai învăţat pe fratele meu loviturile astea naşpa?
Lovitura cu o mână la backhand este una elegantă.
Fratele meu nu vrea o astfel de lovitura la backhand.
- Nu îmi pasă. - Este lovitura lui McEnroe.
El e maestru în astfel de lovituri.
- Bine băieţi, atât pentru azi. - Ivan, vrei să jucăm puţin?
Am câteva minute.
Frank, tu şi Carl staţi împreună. Dă-mi racheta ta.
- Eşti interesat de vreo artă? - Nu m-ar deranja să ajung profesionist.
E foarte greu să fi un jucător profesionist.
Nici unul de măsura lui Ivan nu e destul de bun pentru McEnroe sau Connors.
Nu am vrut chiar atât de profesionist.
Vreau un semi-profesionist. Ca Ivan.
Nu vrei să fi pro.
Sigur mi-am pierdut locul de parcare. Va trebui să ne învârtim pe aici.
- Mă poţi lăsa? - Nu.
Te-am luat, măcar ţine-mi companie.
Minunat, dragilor.
- Walt, tu ai compus cântecul ăla? - Da.
- Frank a avut şi el nişte idei bune. - Foarte interesant.
Da, m-am înscris la concursul de talente de la şcoală.
Minunat. Dar să te pregăteşti îndeajuns.
Mama, mă voi descurca.
Ţine minte, te vei afla în faţa multor oameni.
- Nu-mi ruina totul. - Vei câştiga.
Şi dacă nu, e ceva în neregulă cu ei.
Ceea ce şi cred că e adevărul. Oamenii pot fi foarte proşti.
Răspund eu.
Walt, vrei să vii la cursul meu după ore?
- Da. - Pot veni şi eu?
Tu ai cursuri la tenis. Aia vei face tu.
- Uite ce tânăr e tata aici. - Amuzant. Tata, pot avea cartea asta?
- Bine. - Vrei să-mi scrii ceva în ea?
Mulţumesc.
"Absorb sexul fără discriminare.
Golesc bărbaţii de ce au în interior.
O pun cu John, Dan, Scott, whomever...
... în populari dorinţa şi vânătoare părinteasca pentru ce e al meu.
Era un bărbat mare, deşi braţele îi erau subţiri.
Partea superioară moale dar nu fleşcăită. Ca a unei femei tinere.
Avea degete lungi, asemănătoare cu cele ale unui raton.
Cu fineţe a smuls carnea de pe cleştele unui crab...
... şi sugea stridiile afară din carapacea lor."
E o scriitoare foarte riscantă, Lili. Foarte indecentă.
Adică să-şi arate păsărica în acea manieră, e foarte indecent.
Lili are influente din literatură postmoderna derivata puţin din Kafka.
Dar pentru o studentă, e foarte indecentă.
- Ţi-ai dat seama că vorbea de păsărică ei? - Da.
- Ţi-a plăcut? - Da, mult.
Ţi-ar place Kafka, unul dintre predecesorii mei.
- În special Metamorfoza. - Metamorfoza?
Fără spaţii.
- Stau eu cu tine. - Mulţumesc.
Tata, cum erau nevestele tale înaintea mamei?
"Nevasta," de fapt. Prima a fost anulată.
- Aveam 19 ani. - Cum era?
- Cea anulată? - Nu, cea pe care ai numit-o nevasta.
Dificilă.
Asta e mama.
Da, aia e mama ta.
În ce era îmbrăcată?
Nu, cred că am mai văzut asta.
Ce scrii?
Lucrez la povestea Peugeot.
Ai luat în considerare finalul pe care ţi l-am indicat eu?
- O parte din el. - El tot mai moare?
- Da. - Atunci nu ai luat în considerare.
Băieţi, să veniţi acasă direct după şcoală.
- De ce? - Ţinem o conferinţă în familie.
- Ce e asta? - Discutam.
- Despre ce? - Veţi vedea diseară.
- Nu ne poţi da un indiciu? - Nu, doar... Diseară.
Vom vedea diseară.
O aşteptam pe mama voastră.
- Mama. - Scuze.
- Bine. - Sunteţi gata?
Da.
Bine.
Mama voastră şi cu mine...
Eu şi cu mama voastră ne...
Ne vom despărţi.
Nu ne veţi părăsi pe niciunul.
Vom împărţi custodia. Frank, e în regulă.
Am o casă eleganta pe partea cealaltă a parcului.
Pe partea cealaltă?
- E măcar în Brooklyn? - E la numai cinci staţii cu metroul.
E un cartier elegant. Cel mai bun.
- O să avem o masă de ping-pong. - Eu nu joc ping-pong.
- Vă vom vedea în mod egal. - Cum?
- Împărţim săptămâna. - De ce?
Vă iubesc, vreau să vă văd aşa cum vrea şi mama voastră.
- Dar sunt şapte zile. - Corect.
Cum veţi împărţi egal şapte zile?
Vă voi avea marţi, miercuri şi sâmbăta şi în orice joi.
- În orice? - Aşa vă avem amândoi în mod egal.
Asta a fost ideea tatălui vostru.
- Nu faceţi asta. - Cum vom ajunge la şcoală?
E metrou aproape.
La patru sau cinci blocuri. Nu mai mult de şase.
Şi pisica?
- Rahat, pisica. - Nu am discutată despre pisica.
Tatăl vostru îl va lua când schimbaţi casele.
Voi mai veni aici încă de două ori pe săptămâna?
Ai casa pe partea cealaltă de parc.
Dacă erai aproape nu era o problemă.
Cartierul ăsta a devenit scump, e dureros...
... pentru mine să stau aici. Nu fi dificilă. Mă simt alungat.
Pickle.
- Tata, ce se va întâmpla cu pisica? - Găsim noi.
E din cauză că tata nu mai are succes ca înainte?
Acum ca publici tu şi el nu, aşa este?
- Nu-i drăguţ să spui asta. - Asta e o familie minunată.
De ce o strici?
- Dacă puteam evita asta, o făceam. - De ce acum?
- Aţi stat împreună 16 ani. - 17.
Nu-mi pot imagina să trăiesc aşa.
Nu şi prietenii voştri au părinţi divorţaţi?
Da, dar eu nu.
Ei bine, acum ai.
- Eu cred că faceţi ceva prostesc. - Înţeleg că eşti nemulţumit.
Şi eu sunt nemulţumită. Şi nu vreau ca tu sau Frank...
... să vă învinuiţi pentru asta.
Nu are legătură cu voi.
E în regulă. Culcă-te la loc.
- Ăla sunt cărţile tale? - Da, sunt cărţile mele.
De ce le bagi sub patul meu?
Pentru că le-am cumpărat şi nu vreau să le pierd.
O să le punem înapoi în raft după ce pleacă tatăl tău.
Până nu e nimic sigur, nu ar trebui să spui la nimeni nimic.
- De ce? - Pentru că nu se ştie niciodată.
Nu vreau să ne ştie lumea problemele.
I-am spus lui Carl.
- Deja? - L-am sunat aseară.
I-am mai spus lui Matt şi Dale.
Şi Dale? Rahat, acum ştie toată lumea. Iisuse, Frank.
- Mama spune că ar trebui să spunem. - Mama nu se duce la şcoală.
Nu mai plânge.
- Custodia împărţita e naşpa. - Mi s-a spus că e mai bine.
E mizerabilă. Părinţii mei nu au vrut să ne ţină pe mine şi pe Rebecca.
Aşa că am stat la cămin. Şi-au luat apartamente separate...
... şi veneau la noi cu rândul. Apoi mama l-a întâlnit pe Dexter.
Tata a luat-o razna.
Şi apoi au vândut casa şi eu sunt pe drumuri.
Custodia împărţita e naşpa.
Mulţumesc. Uitasem să le iau. Încă mai are din cărţile mele.
Şi-a scris numele de fată pe ele, când ştia că ne despărţim.
Dar astea erau ale mele.
- Tu şi Walt furaţi de la mama? - Astea erau ale mele, Frank.
Ai grijă! Iisuse!
Hei, frate. Walt.
Bernard, Joan spune că ai un cec pentru mine.
A spus ea asta? Nu, tenisul e al ei.
Înţelegerea noastră de despărţire stipulează
că ea plăteşte tenisul şi hainele de iarnă.
- Eu mă ocup de încălţăminte şi tabere. - Bine, mă socotesc cu ea.
Walt.
Ivan e cam prostuţ, nu?
Era important să am o casă ca a mamei voastre.
O să gătesc şi am să întreţin casa aşa cum eraţi obişnuiţi.
- Nu seamănă cu casa noastră. - Vrei să spui că şi casa mamei voastre.
- Poftim? - Nu e ca şi casa mamei voastre.
- Asta am spus. - Ai spus, "Casa noastră."
Aia e casa mamei voastre. Şi asta e casa voastră.
- Nu, asta e casa ta. - Este casa noastră.
Îl urăsc pe Năstase. Ştii asta. Ivan l-a întâlnit pe şi a zis că e un nasol.
- Nu l-am găsit pe Vitas Gerulaitis. - Am postere cu Vitas acasă.
La mama. Şi toate ţestoasele mele.
Îţi pot lua şi eu ţestoase. Ştiu că-ţi plac amfibienii.
Ţestoasele sunt reptile.
Ai aici o bancă să-ţi faci temele.
Tata, asta e pentru stângaci.
Tata mi-a luat o bancă pe stânga.
Nu fi dificil. Trebuie să-l susţinem pe tata.
- Nu-mi place aici. - Nu fi nasol.
Faci rost de o bancă pe dreapta mai târziu.
De ce să vreau o bancă acasă?
Şi nu vreau nici creta sau clopoţel la fiecare 45 de minute.
- Îi place să fie cu noi. - Îi place să ne aibă în casă.
Am cărţi. Nu am luat cărţi.
Pentru că tata ştie că astea sunt cărţile ce-mi plac.
- Vreau să merg înapoi la mama. - De ce? Ea a cauzat asta, puiule.
- Nu sunt un pui. - Ba eşti.
- Puiule, asta e mâna lui mama. - Nu-mi mai spune pui!
Mama mi-a spus că nu au divorţat. Deci mama e o mincinoasă.
Asta durut!
Nu sunt un pui, răhănarule.
Mă doare, chiar mă doare.
O singură ţestoasa ar fi făcut diferenţa.
Locuieşti în Park Slope, nu?
Mama sta acolo. Şi eu câteodată.
Jumătate din timp stau pe partea cealaltă a parcului.
- Prospect Heights? - Nu sunt sigur.
Stradă e Stratford Road. Tata se muta acolo.
Am auzit că e cel mai bun loc din cartier.
- Îţi place Franz Kafka? - Nu-l cunosc.
E minunat. Metamorfoza e opera lui culminanta.
- Suna bine. - Da, este.
- Ai citit This Side of Paradise? - Nu, dar e o operă slabă a lui Fitzgerald.
- Este? Mi-a plăcut. - E o operă slabă.
Gatsby e capodopera lui.
Last Tycoon, dacă ar fi terminat-o...
Sper că-ţi place. Notiţele tale au fost minunate, Bernard.
Mi-a plăcut sensul dat la sfârşit.
Poate fi cheia poveştii.
Am recitit A Hunger Artist la sugestia ta şi am preluat de acolo câteva chestii.
- Vezi dacă le poţi depista. - Bună poveste de la care să furi.
- Să-mi bag! - Frank.
Scuze.
De când nu va mai înţelegeţi tu şi mama?
De vreo doi ani. Am crezut că o putem remedia.
Am vrut. Am încercat. După cum ştii, am încercat foarte tare.
- Mama ta nu a fost interesată. - De ce nu?
- Nu cred că avea legătură cu mine. - Rahat!
- Frank! - Nu s-a putut hotărî niciodată.
Se retrăgea şi se supără că nu eram mai agresiv.
Aventura ei cu Richard a făcut dificil pentru mine...
... să salvez căsnicia. Era în mâinile sorţii.
- Aventură? - Cu Richard.
- Cine e Richard? - Un bărbat din cartier.
Cred că l-a întâlnit la meciurile de la Liga Mică a lui Frank. Un psiholog.
Pare un tip normal. Nu un intelectual.
- Cât timp a avut aventura asta? - Vreo patru ani.
- Glumeşti. - Nu. Credeam că ştii asta.
Nu. Nu.
La dracu' cu jegul ăsta!
Frank, trebuie să te relaxezi, frate.
- Hei, mama. - Hei, dragilor.
- Ce faci? - Fac mici schimbări mici pe aici.
Am venit să-ţi spun că nu mai stau aici.
- De ce? - Ştii de ce.
- Nu ştiu. - Frank, tu ştii de ce?
- Nu. - De ce nu-mi spui?
Pentru că l-ai înşelat pe tata.
Cum ai auzit asta?
- Tatăl vostru v-a spus. - Da, mi-a spus.
De ce ai făcut-o, mama?
Treceam printr-o perioadă grea.
Unde eram noi când se întâmpla asta? L-ai adus aici?
Nu cât...
Nu când era tatăl vostru în oraş.
Voi l-aţi întâlnit pe Richard, amândoi.
Ne-a scos odată în oraş.
Aţi vorbit de Stones.
Dumnezeule, sub nasul nostru. Ca la bordel. Bărbaţi intra şi ies.
- Taci. - Dacă vrei, îţi explic.
- Nu vreau să aud. - Eu vreau.
Walt nu vrea aşa că nu spun nimic.
- Walt poate pleca. - Mă dezguşti.
Nu erai scriitoare pana de curând.
L-ai abandonat pe tata pentru că nu mai era de succes.
- Parcă eşti tatăl tău. - Mă bucur. Mă dezguşti.
Eşti un nasol, Walt.
- Iau pisica. - Nu îl poţi lua. E noaptea lui aici.
Bine, acum mă poţi săruta.
Nu, momentul e ruinat.
- Mă furişez şi o surprind pe Chrissy. - Nu e aniversarea ei.
Şi ea a avut o aventură cu un terapist.
- Nu vreau să ştiu. - Şi tatăl lui Otto, Don.
- Tatăl lui Otto? - Da, dar s-a terminat.
A spus că aventurile erau nasoale pentru ea.
Iese acum, dar nimic serios.
E nebună. Ar trebui să-şi ţină aventurile pentru ea.
- Nu mă întorc. - Trebuie, custodie comună.
S-o ia dracu' de custodie împărţita.
- Mama te face să bei sifon? - Bere.
- De când bei tu bere? - De curând.
Crezi că ea şi Don eu făcut-o?
Nu vreau să ştiu.
Imagineaza-ţi scula lui Dors în gura mamei.
- Cine eşti tu? Încetează. - Crezi că fac asta?
- Crezi că face sex anal cu Don? - Încetează.
E dezgustător.
Încetează.
- Avem aceeaşi structură osoasă. - Nu.
Tu ai trăsăturile tatălui tău.
Adevărat?
- Le dau dracu'. - Frank.
- Credeam că am structura ta osoasă. - Nu.
Eşti urâtă.
Pickle, de ce ai spune aşa ceva?
Pentru cred că e adevărat. Cred că şi Carl te crede urâta.
Nu sunt dură, dragă.
- Am aflat ceva aseară. - Ce anume?
Ca tatăl tău i-o trăgea mamei mele.
- Poftim? - M-ai auzit.
Se pare că a durat un an cam acum doi ani.
- Sunt îngrozit. - Mulţumesc.
Nu, nu mă refer la mama ta. Ea e foarte atractivă.
A fost doar o aventură. O călăreală. Nu vom fi fraţi.
A spus că tatăl tău e cam ciudat cu femeile.
Atunci de ce s-a culcat cu el?
Nu ştiu.
Pentru că e un nenorocit.
Mă citit Metamorfoza. Ai avut dreptate, e minunată.
Da, aşa de ciudată. Ce crezi că se întâmpla până la urmă cu sora?
Da, cred că e...
- Adică, e ambiguu. - Da.
Adică e scârbos când se transforma în gândac...
... dar mi-a plăcut cât de crud e totul.
Da, e stilul lui Kafka.
- Pentru că e scrisă de Franz Kafka. - Corect.
- Nu, adică, clar. - Aşa ar şi fi trebuit.
Îţi bagi toată limba în gura mea.
Nu, e în regulă. Doar fă-o puţin... Că mici atingeri.
- Aşa? - Da.
Aş fi vrut să nu ai atâtea pistrui pe fată.
Deşi, nu chiar.
Mă simt ca prins de răceală.
- Ai nişte Tylenol? - Nu ştiu.
- Nu am văzut pe nicăieri. - Atunci nu este.
Putem lua?
- E de ajuns? - Ia din alea mici.
3,57.
- Nu am destui bani. - Bine.
- Am luat. - Ţi-a dat rest?
Vrei să jucăm ping-pong?
- Vreau să mă întind. - Un joc.
- La dracu'. - 19-7.
Te-ai mai gândit la ce eşti interesat?
Haide.
Trebuie să încerci. Nu e plăcut dacă nu încerci.
- Vreau să fiu pro, ca Ivan. - Nu vrei să fii pro.
- De ce nu? - Nu e serios.
Adică, McEnroe. Borg este un artist. E ca dansul.
Connors are strălucire. Dar la nivelul lui Ivan...
Ivan e bun, dar nimic serios.
- E filistin. - Ce e un filistin?
E un tip neinteresat de cărţi sau filme, sau alte alea.
Fratele mamei tale, Ned e filistin.
- Atunci sunt şi eu filistin. - Nu.
Tu eşti interesat de cărţi şi filme. Ţi-a plăcut The Wild Child când l-ai văzut.
La mulţi le-a plăcut filmul ăla.
Nu, sunt filistin.
Când o voi întâlni pe faimoasa Sophie?
Nu ştiu. Nu e minunată dar e drăguţă.
Ai timp destul să te culci cu femei minunate.
La dracu'!
Au căzut pe podea.
Când mi-a ieşit mie primul roman am avut destule ocazii.
Eram cu mama voastră aşa că nu am profitat de ele.
Nu am avut aventuri cu elevele mele, deşi multe mi-au făcut avansuri.
De aceea poate că nu vrei să te ataşezi de la vârsta asta.
Se pare că Sophie e bună pentru moment.
- De ce ai strigat, "La dracu'"? - M-am ars.
Cotletele sunt bune. Tata, când vei avea veşti de la agent?
- Nu încă. - Dâra dacă îi place romanul tău...
... atunci îl publici. - Cam aşa.
Ce s-a întâmplat cu fostul tău agent, Fred?
M-a enervat.
A făcut o observaţie supărătoare la adresa Knicks la o petrecere.
A spus că joacă la fel ca nişte hoţi. Mi s-a părut jignitor.
E cam ticălos.
Era important pentru mama voastră ca eu să reuşesc...
... să am un fel de succes comercial.
Şi când nu am reuşit să-i satisfac dorinţa...
Vei vedea o tradiţie a familie Greenberg.
Vineri seara chinezeasca la Hunan Palace. Sper că eşti pregătit.
- Hei. - Hei.
De ce mi-ai dat drumul la mâna?
- Poftim? - Când a trecut Wendy, mi-ai dat drumul.
Nu mi-am dat seama.
Walt, vrei să comanzi ceva?
Mă bucur să am destule farfurii.
Mereu e o farfurie mai puţin decât numărul de oameni.
E tradiţia familiei să nu comandam destulă mâncare.
- Amuzant. E amuzant, Sophie. - Ştiu.
- Ai venit mai devreme. - Bună, Joan.
- Nu-i da hrană proastă. - Poftim?
Frank spune că-i dai mâncare proastă.
Ia Purină, asta îi place.
- E acelaşi lucru. - Nu este, dar...
E şi pisica mea.
Îţi aduci aminte când a rămas blocat în zid în New Hampshire şi l-am salvat?
- Ştiu cum să-l iau. - Era un calorifer.
- Poftim? - A rămas blocat în calorifer.
Ţi-ai potrivit barba.
Da, începusem să arăt puţin sumbru.
- Arăţi bine. - Da?
- Mulţumesc. - Lucrurile sunt bine aici.
Predatul merge bine.
Şi joc cel mai bun tenis din viaţa mea.
Poate că e o iluzie...
... dar aşa simt.
Asta e bine.
Mă gândeam să mergem împreună la reprezentaţia lui Walt luna viitoare.
- Bine. - Ar fi bine pentru el...
... dacă suntem amândoi acolo.
Poate ieşim împreună după aia.
Nu ştiu. Poate.
Bine, poate.
Cred că devine bun la chitară.
Ştiu.
Compune nişte chestii minunate.
- I-ai întâlnit prietena? - Nu, vorbeşte despre ea...
... cu mine, totuşi. - Bine.
Aş aprecia dacă nu i-ai...
... spune despre lucruri ca Richard.
Mi-a zis tata că l-ai sunat.
Da, l-am sunat.
A spus că tu...
- Mi-a spus că erai supărată. - Da.
Am vrut să...
Îmi place de el.
Ştiu asta.
Am vrut să spun... Nu ştiu.
Am vrut doar să-l salut.
M-a sunat imediat după. Mi-a zis:
"Bernie, cred că-ţi poţi salva căsnicia."
I-am zis...
... că nu cred că mai pot face eu ceva.
Am încercat tot.
Pa, Bernard.
Bernard?
Mă întrebam dacă ştii de apartamente.
Am fost dată afară.
Dacă nu găsesc ceva, dorm pe stradă.
Nu, nu ştiu.
Bănuiesc că nici tu nu ştii.
Nu.
Am eu o cameră în plus. Poţi sta în ea până îţi găseşti.
Nu vei mai dormi pe stradă.
Bănuiesc...
- Nu mi-ar place să te deranjez. - Nu, nu.
- Sau pe copii tăi. - Nu. Nu.
Mama şi prostituata.
- Pare un film interesant. - Clasic.
- Îl aveam în camera mea. - Baia este la capătul holului.
O vei împarţi cu copii. Ei o pot folosi şi pe a mea.
Nu îmi pasă. Atâta timp cât Walt îşi aduce aminte să ridice capacul.
Mulţumesc, Bernard. Mulţumesc, Walt.
- Joan spune că nu-ţi plac aşternuturile. - Sunt bune.
Şi că nu-ţi place ce mâncare îi dau la motan.
Tu ar trebui să-mi spui chestiile astea, nu ea.
- Să-mi bag! - 15.
15-20.
- Fir-ar...! - Eu servesc.
- Nu eram gata. - Ba erai.
Frank, nu eram gata.
Asta e mama Hubbard. Nu e nimic de mâncare sau de băut. Nici sifon.
- Nu avem voie sifon. - La naiba!
Bănuiesc că sunt două feluri de părinţi:
Cei care permit sifon şi cereale cu zahăr şi cei care nu.
Nu ar trebui să folosim hârtie să ne ştergem pe mâini. Cârpa e pentru asta.
Eşti drăguţ.
Mulţumesc.
Nu îmi vine să cred.
- Rahat! - Bun joc.
E greu să-ţi baţi tatăl.
Hei!
- Ai grijă! - Suge-mi-o, răhănarule.
- Unde te duci? - La film.
Şi apoi la un chef cu Sophie.
- Ce vei face? - Nu ştiu.
Frank nu vrea să iasă din cameră. E aşa de dificil.
Vrei să mergi la film?
Bine.
Nu la chef, dar la film da.
Ne gândeam la Short Circuit.
Blue Velvet se pare că e interesant.
Te iubesc. Iubeşte-mă!
A băgat boala lui în mine.
Spune-mi că e în regulă. Eu m-am deschis faţă de tine.
Nu.
Încetează, Frank.
Nu.
O studentă de-a mea scrie nişte povestioare indecente ce ţi-ar place.
Are o cronică despre vaginul ei.
- Tata. - Sună interesant.
Foarte feminista treaba, dar interesantă.
Frank, m-am întors.
Frank?
- Ce faci? - Mă duc la mama.
Nu faci asta în seara mea. Niciodată, mă auzi?
- Da. - Sunt tatăl tău.
Asculţi ce-ţi spun.
- Dar erai plecat. - Tot e seara mea.
Bine.
Rahat! Cineva mi-a ocupat locul.
- La dracu'. - Scuze.
Frank!
Alo?
Frank, ce faci aici? Nu e seara ta cu mine.
- Nu vreau să arăt ca tata. - Cum arăţi nu e cel mai important.
Nu e seara ta cu mine, dragă.
- Ai avut o petrecere? - Am sărbătorit.
Knopf îmi publica nuvelă. Pickle, ar trebui să fi la tata.
- Da? - Da.
Am nevoie să fiu singura câteodată.
Care e şmenu', frate?
Niciunul.
Alo?
A plecat la mama lui. E seara mea, ştie asta.
Ai putea s-o laşi mai uşor cu a cui e seara?
Vreau să vă văd. Vă iubesc.
Ţi-a plăcut de Sophie?
Da, e în regulă. E fan Knicks?
Nu ştiu.
- Crezi că e drăguţă? - Sigur, da.
Dar nu ar fi tipul meu.
Trebuie să te decizi dacă vrei să te ataşezi.
E bine să te mai joci la vârsta ta.
Lili e drăguţă.
Vrei să suni clopoţelul? Urăsc să urc treptele alea.
E foarte dureros pentru mine.
Am locuit în casa asta.
După cum ştii.
Tatăl tău şi Walt sunt aici. Te vor duce înapoi la Bernard.
- Ies imediat. - Îmi pare rău de...
Îmi pare rău că l-ai văzut pe Ivan aşa.
Mi-ar fi plăcut să-ţi spun eu înainte să-l vezi tu.
Mama ta.
Am vrut să discut despre Ivan ca să nu auzi de la altcineva.
Frank poate că ţi-a spus deja ceva.
Da, mi-a spus.
Mă văd cu el de puţin timp.
Dar îmi place de el.
Şi cred că ar trebui să ştiţi asta.
- Şi, ai întrebări? - Nu.
Altceva vream să spun.
M-am întâlnit cu Celia, mama lui Lance, pe stradă...
... şi mi-a spus cât de minunat te crede.
Ce politicos şi amuzant...
A spus ceva de recipientele de sare şi piper.
- Un joc sau ceva? - Da, a fost cam prostesc.
Am spus, "Deja ştiu lucrurile astea despre el, dar mă bucur să le aud."
Îmi amintesc ce vream să mai spun.
Mă întrebam dacă ai fi interesat...
... să vii la cină sâmbătă. Vin soţii Dickstein aici...
Nu. Mă duc la un chef sâmbăta. Dorm la Jeffrey.
- E în regulă. - Mă duc la culcare.
Bine, noapte bună, puiule.
Noapte bună.
- Crezi că te place? - Simt ceva, da.
- Dar Sophie? - Dacă aş pierde-o pentru Lili, aş face-o.
Adică, pariez că e bună la pat.
Probabil că-şi poate mişca muşchii păsăricii în felul potrivit...
... ca să-ţi dai drumul în 2 secunde. - Da, ar fi minunat.
Poate ca o facem amândoi. De ce nu?
Hei, frate.
Cum stăm cu strânsură?
- Crezi că noi doi suntem filistini? - Frank.
Ce este un filistin?
Cineva neinteresat de cărţi, filme şi alte alea.
- Încă eşti aici. E seara mea. - Ştiu.
M-am gândit că-l pot vedea lovind.
Eşti însurat?
Nu.
Toată chestia e foarte complicată.
Mama se întâlneşte cu Ivan.
Adevărat?
- Ivan, cu acel Ivan? - Da.
Eşti sigur?
De ce nu ai spus ceva?
De ce se întâlneşte mama ta cu toţi rataţii ăia?
- Nişte oameni foarte neinteresaţi. - Ivan este foarte interesant.
Ivan nu e o alegere serioasă pentru mama ta.
Cred că este.
Nu vreau să-l vorbesc de urât pe Ivan.
Dar nu ştiu ce gândeşte Joan.
- Cred că Ivan... - Frank.
- Scuze. E prea tare? - Da, puţin.
Bine.
Aşa e mai bine?
Da.
Da, e mai bine. E mai...
Cred...
Nu ştiu ce...
- De ce s-a întâmplat asta. - E în regulă.
- Bine.
- Scuze. - Să nu-ţi ceri scuze.
Nu ştiu de ce nu am rezistat. De obicei rezist mai mult.
E în regulă. O iau ca pe un compliment.
Ţi-ai scos bluza pentru Nelson Barton?
- Nu vreau să discut despre asta, Walt. - Este important.
- De ce este important? - Trebuie să ştiu ce s-a întâmplat.
El m-a pipăit şi eu l-am atins.
- Cu pantalonii jos? - Walt, da.
Doar ca...
Din câte îmi dau seama, nu-i un intelectual.
Sunt virgină.
Şi eu.
- Când îţi iese cartea? - În curând sper.
- Cine o publica? - Întâi caut un nou agent.
Un prieten de-al meu e agent la Binky Urban.
- Dacă vrei, i te prezint. - Ar fi minunat.
Alo?
- Pot să stau peste noapte la Sophie's? - Mulţumesc că faci asta.
Bine, ne vedem mâine.
Sau marţi, ne vedem marţi.
- Nu ai nevoie de mine acasă pentru nimic? - Nu, totul e în regulă.
Dacă eşti interesat, Walt şi cu mine facem o călătorie...
... la SUNNY Binghamton în două săptămâni.
Ţin o prelegere. Şi o fostă studenta de-a mea, acum scriitoare...
... Jeb Gelber, mă invita la cină.
Excelent.
Ar trebui să citeşti scena cu catedrala din Underwater.
Am făcut asta de multe ori. M-am gândit să fac ceva nou.
Dar bine, poate.
Scuze, îmi curge nasul.
Sunt profesorul tău.
M-am întrebat mult timp cum ar fi să mi-o pui.
Cred că ar trebui să aşteptăm.
Adevărat?
Da, să aşteptăm.
Bine, urmează, Walt Berkman...
... care ne va cânta un cântec.
Mulţumesc.
Voi cânta la chitară şi voce un cântec ce l-am compus.
- Cântecul ăla a fost aşa de bun! - Mulţumesc.
Tata, îţi aduci aminte de Sophie.
- Şi Lili. - Bună.
- Cât ai câştigat? - 100$.
Vino pe la mine prin camera înainte să te culci.
- Vreau să-ţi arăt ceva. - Bine.
Şi asta e mama mea Frank şi Ivan.
Bună.
- Beton cântecul, frate. - Mulţumesc.
Hei, Bernard.
Credeam că luăm cina.
Ivan a sugerat Gage & Tollner. Vom sărbători cartea mea şi cântecul tău.
- Mă voi duce cu tata. - Tatăl ta şi cu mine...
... am vorbit să ieşim împreună. - Nu vreau să fac asta. Ne vedem.
Ivan şi cu mine am venit la tine. Nu ne trata aşa.
Crezi că mă urăşti, dar eu ştiu că nu-i aşa.
De unde ai scos versurile alea?
Erau de vis.
Îmi aduce aminte de al doilea roman al meu, End of the Line.
- Un caracter rock acolo. - Îmi place romanul ăla.
Clasic. Scenele cu copilul la mijloc se bazau pe copilul ce am fost eu.
Sigur. Este favorita lui Mailer.
Şi mi-a plăcut ce a publicat soţia dvs în The New Yorker.
Adevărat? In The New Yorker?
- Ştiai de asta? - Cred că da.
- Cum s-a întâmplat asta? - Este expertă.
- Îşi publica un roman. - Adevărat?
Walt mi l-a arătat. Era cam trist dar bun.
Porţiile sunt mari aici. Comandaţi jumătate de porţie.
Bine.
Iisuse, 15$ pentru parcare.
Ce crezi că ar trebui să fac cu Sophie?
Vei lua decizia potrivită.
Regret câteodată că nu am profitat în tinereţe.
O femeie m-a abordat la un chef la George Plimptors după prima mea carte.
Era foarte sexy. Mă puteam duce acasă cu ea.
De ce nu ai făcut-o?
- Eram cu mama ta. - Desigur.
Trebuia s-o faci. Asta nu a oprit-o pe ea.
Poate ar trebui să te culci odată cu ea. Să vezi dacă-ţi place.
Asta nu înseamnă că nu poţi fi şi cu altă femeie.
Nu ştiu dacă Sophie ar face-o.
După seara asta, lucrurile s-ar putea schimba puţin.
- Vrei să mergem la mine? Am putea... - Iisuse!
- Chiar vrei s-o facem, nu? - Nu ştiu.
- De ce obsesia cu sexul? - Nu este o obsesie.
Nu sunt sigură că vreau s-o fac nici eu. Sunt speriată.
Frica nu-i o problemă. Totul dintr-o dată e aşa de serios.
- Nu ne căsătorim. - Ce spui?
Nimic. Nu vreau să fiu aşa de presat.
Îţi place de altcineva? De prietena tatălui tău?
Nu. Nu. De ce...?
Nu. Şi ea nu-i prietena lui.
Mama spune că ai o strânsură de mâna slabă, semn de nesiguranţă.
Mâinile ei sunt uriaşe, nu am putut apuca cum trebuie.
Mama spune că nu ai un model bun pentru o relaţie...
... din cauza părinţilor tăi. - Poftim?
Mama ta nu ştie nimic.
Am crezut că a mers bine. Mi-ai spus că a zis că sunt amuzant.
Nu fi dificilă. Te rog.
Vrei o bere?
Nu m-am mai putut baza pe obiceiurile tatălui ta la cumpărături.
Poţi avea orice, oricând.
Mulţumesc.
Îţi voi citi o bucată din povestea mea.
Dar vreau s-o aud pe a ta prima dată. Apoi i-o voi arăta tatălui tău.
Îţi place Pink Floyd?
- Poftim? - Fi pe pace.
Şi eu furăm citate ale lui Lou Reed la cursurile de poezie...
... şi le treceam ca fiind ale mele.
Deşi, sper să nu fi prins. Eu am scăpat mereu.
Tu...?
- La dracu'! - Scuze.
- Rahat! - Lili, scuze.
E în regulă, e doar...
- E doar un nas însângerat. - Îmi pare rău.
- Aş face o baie, bine? - Bine.
- Noapte bună.
- Hei. - Hei.
- Când vine Bernard s aţe ia? - Într-o ora.
Să spunem 30 de minute. Mereu vine mai devreme să te ia.
Şi întârzie când te aduce.
- Aş vrea să vin cu voi. - Am auzit asta.
Ştiu, dar tata vă are sâmbăta.
- Îţi place prietena lui? - Este prietena lui?
Cred că da. Locuieşte cu voi.
- Nu a spus? - Nu.
Cred că Walt o iubeşte.
- Acum iubesc aceeaşi femeie. - Poftim?
Nimic. Ai numărul nostru din Maine. Să ţii minte să încui.
Voi ţine minte.
- Ne vedem săptămâna viitoare, Pickle-oo. - Doar Pickle, te rog.
Ne vedem săptămâna viitoare, doar Pickle.
- Bună strânsură, frate. - Şi tu, frate.
Tata, eu sunt.
Eşti?
Răspunde.
- Ce mai faci? - Mă bucur să te văd.
"A fost o zi ploioasă azi.
"Cine e băiatul?" întreabă cineva din pub.
Îmi pare rău de turnură. Copii se duc devreme acasă pentru Paste.
Se pare că le-a plăcut.
Adică, masturbarea e problema lui.
Dar Hector a fost martor la incidentul cu dulapul...
... şi apoi mai târziu, sperma a fost găsită în bibliotecă.
Cine e Hector?
De unde ştiţi că amândouă sunt operele lui Frank?
Presupun că e posibil ca alţi copii să se masturbeze...
... şi să împrăştie sperma prin şcoală.
E posibil, dar improbabil.
Se întâmpla mai mult decât vă daţi seama.
Bernard, tu ai făcut vreodată aşa ceva?
Nu voi răspunde la asta.
S-a întâmplat ceva acasă care să declanşeze acest comportament?
Ei bine, Bernard l-a lăsat în urma trei zile săptămâna asta.
Desigur, mama lui Frank a băgat divorţ de mine mai devreme anul ăsta.
Ceea ce poate că are vreo legătură cu asta.
Dna Berkman, v-am citit povestea din The New Yorker.
- O găsesc mişcătoare. - Mulţumesc.
Mulţumesc mult.
Trăieşti cu una de 20 de ani.
- Nu e treaba ta. - Este când ai copii noştri.
E ameţitor pentru ei.
Frank spune că Walt e îndrăgostit de ea.
Walt are prietenă.
Du-te dracu', Joan.
Eu nu te-am întrebat de tine şi Ivan. Nu te baga în viaţa mea.
Nu îmi vine să cred că mi-ai vorbi aşa.
Ai lăsat toate bileţelele şi scrisorile la vedere.
Ai vrut ca eu să ştiu.
A fost tortura, Joan.
Tortură.
A făcut propria interpretare.
Tot va trebui să dea banii de premiu înapoi.
Dar evident că e o problemă mai mare. Nu-şi face nici temele.
Lucrarea lui despre Gatsby era minunată, am crezut.
Se pare că e una dintre cărţile lui favorite.
Se poate, dar nu cred că a citit-o.
Ar trebui să vorbiţi cu el.
Cred că Bernard trebuie s-o facă.
Vrea să te duci la terapeut.
- Nu am nevoie de asta. - Asta am spus şi eu.
Simic ştie că ambii tăi părinţi au doctorate în literatură?
- Am menţionat. - Cred că te păcăleşte.
Şcolile astea publice angajează...
... birocraţi simpli. - Da, nu-mi place de el.
Dar trebuie s-o faci. Doar ca să mulţumeşti şcoala.
- Nu am nevoie. - Ştiu.
Şi din păcate, cred că nu are decât nişte cursuri medii în psihologie.
Nu-i un psiholog adevărat.
Am o diplomă în psihologia progresivă...
... de la programul Yale Child Studies. - Ai luat doctoratul?
Nu, doar masteratul.
Corect.
- Ai idee de ce eşti aici? - Nu chiar.
Ai afirmat că tu ai compus cântecul de la concurs.
- De ce? - Nu ştiu.
Ai avut vreun motiv?
- Am simţit că l-aş fi putut compune. - Bine.
Dar nu l-ai compus tu.
A fost scris de Roger Waters de la Pink Floyd.
- Cred că ştii asta. - Dar l-aş fi putut compune.
Deci, faptul că deja era compus, nu a fost decât un amănunt.
Înţeleg.
Îmi imaginez că e puţin dificil pentru tine să discuţi.
- E greu de explicat. - Mă întreb cum te simţi acum.
Nu ştiu.
Spune-mi despre ceva mai frumos.
Cum ar fi o amintire plăcuta.
Nu e asta o întrebare standard la psihiatri?
Da. Cam aşa merge treaba.
- Nu mă pot gândi la nimic acum. - Gândeşte-te.
- Haide. - Orice.
Vino-mi în întâmpinare.
Bine, să vedem.
Bine.
Când aveam 6 ani, eu şi mama...
... am plecat de la aniversarea lui Julie Glynns...
... să ne uitam Robin Hood împreună la televizor.
Asta pare o amintire plăcuta.
- Mi-a plăcut de Errol Flynn. - Errol Flynn.
- Asta-i tot? - Şi...
... m-am bucurat că m-a lăsat să plec de la petrecere să văd filmul.
Noi doi iubeam filmul ăla.
Este...
Parcă eram prieteni atunci şi făceam lucruri împreună.
Ne uitam la armura unui cavaler la Met.
Şi la peştele ăla înfricoşător de la Muzeul de Istorie a Naturii.
Mereu mi-a fost frică de scena luptei dintre calmar şi balena (Caşalot).
O puteam privi numai cu ambele palme la ochi.
Când ajungeam acasă, după baie...
... ne reaminteam ce am văzut la muzeu. Şi...
şi când ajungeam la calmar şi balena, îmi povestea ea.
Ceea ce era... Era înfricoşător...
... dar mă speria mai puţin.
Mereu era distractiv. Era distractiv să aud.
Tatăl tău stătea acasă în perioada aceea?
- Da, de ce? - Nu l-ai menţionat.
Unde era el în tot acest timp?
Era...
Nu ştiu exact. Era...
Era jos. Poate.
Nu venea la muzeu. Asta era înainte ca fratele meu să se nască.
Era înainte...
Era înainte.
Alo?
- Nu acum, Bernard. - De ce nu?
Nu vreau, bine?
- Ia-mă în gură. - Walt!
- Bună. - Hei, Walt.
Bună.
Ies imediat. Stăm împreună după aia.
- Bună. Walt este aici? - Nu.
Vreau să vi la casa mea.
- Nu este noaptea lui mama? - Ba da, dar vreau să veniţi la mine.
Să-mi pun adidaşii.
Intră.
- Locul arată diferit. - Şi-a luat mobila din Maine.
Ăla era televizorul meu. Eu l-am cumpărat.
Asta e cartea mea Jude the Obscure.
- Vrei s-o iei? - Nu.
Încă mai are din cărţile ce le-ai scris.
Tata, de ce mă iei la tine, în noaptea mamei?
Doar un minut.
Bună.
Frank m-a lăsat să intru. Nu am ştiut că eşti aici.
- Sunt aici. Este luni. - Vreau să-l iau doar pentru în seara asta.
Ţi-l dau două joi la rând.
- Mama. - E seara mea. Vrea să stea.
Fi atent, e vechi.
- Unde este Walt? - Nu ştiu unde e Walt.
Nu este sus. Bernard!
Nu mai vine aici.
Ar trebui să pleci. Îl vei vedea mâine.
Spune-i lui Walt să mă sune.
Mi-am băgat capul în iaz în parc.
Cel de lângă zoo? Dragule, e murdar.
Sper că nu ai băut.
Mi-a intra şi în gură. Am încercat să nu înghit.
Nu trebuia să te desparţi de Sophie.
- De ce ai făcut-o? - Am crezut că pot mai mult.
E mi bine acum?
Nu ştiu.
Asta-i bine. Îţi este dor de ea.
Dar nu mă simt în situaţia asta. Nu mă simt.
Nu mă văd aşa.
Asta este.
L-ai iubit vreodată pe tata?
Pentru că dacă nu, de ce te-ai mai căsătorit cu el?
Dacă tot plecai, de ce ne-ai mai supus la chestiile astea?
Nu era planificat. Când ne-am întâlnit la început, era ca nimeni altul.
In Columbus, nu era nimeni ca tatăl tău.
Am avut o relaţie cu un bărbat înaintea tatălui vostru.
Lucra la librărie. Am făcut dragoste în depozit.
Mama, nu vreau să aud despre aventurile tale, te rog.
Îmi pare rău.
Nu ştiu ce pot să-ţi spun.
Spui lucrurile într-un fel în care nu vreau să le aud.
Ştiu, puiule.
E ceva ce fac. Un obicei prost.
Îţi aduci aminte când am văzut Robin Hood?
- Mi-a bătut în geam. - Bernard, ce faci?
Joan, vreau să te întreb ceva.
Muncă ce am depus-o la sfârşitul mariajului...
... pregătitul cinelor, atenţia ce o acordăm. Nu avem nici o importanţă.
- Plecai. - Nu ai făcut niciodată o cină.
Am făcut burgheri când aveai pneumonie.
- Numai după ce am insistat. - Dacă aş fi făcut mai multe cine...
-... conta? - Eram gata să plec demult.
Doar că nu o ştiam pe atunci.
M-am gândit. L-ai sunat pe tata în ultima clipă.
Orice ai fi spus tu, el a avut impresia că mariajul poate fi salvat.
Ai simţit că nu era destul de agresiv. Voi face un efort mai mare.
Am gătit şi am făcut treburile casei la mine acasă.
Fac cotlete de viţel, ceea ce plac copiilor.
Ce ar fi să cinăm toţi şi să mai discutăm?
Îmi pare rău.
Doar ca...
Burgheri.
Te dau în judecată, Joan. Ştii că o voi face.
Ai avut o aventură toţi acei ani cu psihologul ăla...
... ce ne-a ruinat căsnicia. Pot obţine copii.
Eddie Goodman lucrează cazuri din astea. Şi am un caz sigur.
- Frank, Walt, urcaţi în maşină. - Să mă dai în judecată?
Asta-i... nu pot...
Ai vrut custodie comună ca să plăteşti pensie alimentară mai mică.
Pentru că e mai ieftin pentru tine.
Walt, Frank!
- Nu vreau să merg. - Nu îmi pasă! Treceţi în maşină.
- Frank! - Lasă-l să stea.
- Vreau doar acest lucru. - Vrea să stea.
- Lasă-l. Merg eu. - Bine.
Stai aşa.
Îl vrei în seara asta?
Bine. Mulţumesc.
E în regulă, frate.
Pisica!
L-am prins. Joan, l-am prins.
L-am prins.
La dracu'.
- Tata! Îl vezi...? - Îl mişc!
Dispari.
Bernard! Eşti în regulă?
- Îl prinsesem. - Joan, cheamă o ambulanţă!
Walt, treci în maşină.
Poftim?
Înseamnă "căţea." Nu-ţi aminteşti?
Mă faci căţea?
Nu, nu-ţi aminteşti ultima replică din Godard's Ŕ bout de souffle?
Belmondo o face căţea pe Seberg.
Am văzut filmul la Thalia cu familia Dickstein.
Te-am băgat la preţ de bilet de copil. Erai însărcinată cu Walt.
În şase săptămâni.
Încă te bag la film cu bilet de copil.
Mi-ai spus că nu ţi-a plăcut Godard. Ai spus că...
Am să caut pisică în tufişuri...
... sub Golodner. - Bine.
Nu am compus-o eu.
- Ştiu. - Pink Floyd a compus-o.
Crezi că-l vom găsi?
Sper că da.
Crezi că într-o zi ne putem duce în Galapagos?
Nu ştiu, Pickle.
Ivan şi cu mine te putem duce la ţara sâmbătă să vezi ţestoase adevărate.
Sâmbătă e ziua lui tata.
- Uite-l pe băiatul meu. - Hei.
- Eşti bine? - Sunt bine.
Am crezut că am făcut infarct, dar eram doar obosit.
Doctorul spune că am fost doar obosit.
- Prea multe cotlete de viţel? - Poate.
E o carte bună?
Nimic serios.
E greu să citeşti o carte bună la spital, dar asta nu e rea deloc.
Leonard este una bună a genului crima.
Aş vrea să stai aici cu mine azi. Am nevoie de companie.
Bine.
Lili s-a mutat.
Fă-mi un favor, du-te pe hol şi, mai adu-mi o pernă.
Mă doare gâtul.
Poate că rezolvăm problemele şi pot sta la mama câteva nopţi.
- Am stat mai mult la tine. - Nu e un moment bun.
Nu voi fi în deplinătate o vreme. Te-aş vrea prin jur.
- Nu vreau să vin o vreme. - Nu decizi tu.
Eşti minor. Eşti în custodia mea. Casa mea e şi casa ta.
Nu vin.
De ce?
Asta m-a rănit.
Nu fi dificil.
Dacă vrei, îţi iau mai multe postere să-ţi decorezi camera.
O vopsim în altă culoare.
Ţi-aş putea împrumuta The Naked and the Dead.
Drept cadou.
Să-ţi aduc perna.
Erai foarte emotiv când erai mai mic.
Am arătat cam prosteşte când am căzut acolo pe beton?
Da.
Ce? De ce anume râzi?
A fost amuzant când ai spus, "Da."
- Bună sincronizare. - Mulţumesc.
Ce ar fi să luăm dejunul?
Vezi dacă poţi găsi o asistentă pe acolo.
Încearcă să o găseşti pe blondă. Seamănă cu Monica Vitti tânăra.
Scuză-mă.
Bărbatul din camera aia vrea dejunul.
Bine.
LOU REED: Waltzing Matilda whipped out her wallet
Sexy boys smiled in dismay
She took out four 20s 'cause she liked round figures
E ve/ybodyis queen for a day!
Oh, babe, I'm on fire and you know I admire your body
Why don't we slip away?
Oh, sha-Ia-Ia-Ia-Ia, sha-Ia-Ia-Ia-Ia
Hey, baby
Come on, let's slip away
Love has gone away
And there's no one here now
And there's nothing left to say
But, oh, how I miss him, baby
w on, baby w!
Come on and slip away
Come on, baby
Why don't you slip away?
Love has gone away
Took the rings off my fingers
And there's nothing left to say
But, oh, how Oh, how I need you, baby
Come on, baby
I need you, baby
Oh, please don't slip away
I need your Iovin' so bad, babe
Please don't slip away N
This summer I might have drowned
But I held my breath and I kicked my feet
And I moved my arms around
I moved my arms around
This summer I swam in the ocean
JŇ And I swam in a swimming pool
Salt my wounds, chlorine my eyes
I'm a self-destructive fool
This summer I did the backstroke
And you know that that's not all
I did the breaststroke and the butterßy
And the old Australian crawl
The old Australian crawl
This summer I swam in a public place
And a reservoir to boot
At the latter I was informal
At the former I wore my suit
JŇ I wore my swimming suit, yeah
This summer I did swan dives and jackknifes for you all
And once when you weren't looking
I did a cannonball
Did a cannonball
This summer I went swimming
This summer I might have drowned
But I held my breath and I kicked my feet
And I moved my arms around
Moved my arms around