23.976 Ro sync (Copyright) 18.10.2019
Virus mortal
Partea 1- Epidemia
Pericol de contaminare! Pericol iminent de contaminare!
Oh, Doamne.
Sistemul de securitate pare defect!
Sigilează baza, Campion! Dacă poarta principală este deschisă, închide-o!
Da, domnule.
Oamenii mor ca muştele aici jos!
Foloseşte comanda manuală la poartă, Campion!
Acum, acum!
Sally. Copilul Lavon.
Campion! Acesta este codul roşu!
Am pierdut unul din viruşi!
Repet am pierdut un virus!
Trebuie să închizi poarta!
Sally!
Charlie?
- Trebuie să ieşim de aici. - Ce se întâmplă?
Ştii ce. Ia lucrurile copilului, să mergem!
- Oh, Doamne! - Haide! Să mergem!
- Vin! - Să mergem! Haide!
Dă-mi copilul!
Bine, să mergem.
Încetineşte, Charlie.
Charlie, încetineşte!
Charlie, o să ne omori!
Scuză-mă scumpo.
Blackout!
Şi acum, aici este gazda Blackout, Tom Leary.
Urmează, Kathy Camen Goldmore...
Noua stea country a Americii.
Sigur mi-aş dori să fie scumpa mea.
De ce nu mă asculţi, bătrâne?
Te ascult de peste 20 de ani, nu-i aşa?
Toată această înţelepciune şi nu sunt bogat încă.
Da, dacă învăţai puţină economie.
Bătrânul Vic gândeşte puţin economic...
este o nouă rasă de irlandez.
Nu sunt ignorant ca tine!
Sugând lipiciul de pe spatele etichetelor de mâncare
ai reuşit până la urmă să-ţi foloseşti capul.
A trebuit să-ţi hrănesc fata, nu?
Închide pompele.
Uită-te la el, Stu.
Crezi că s-a lovit aşa la faţă căzând din maşină?
Mă-ndoiesc.
Uşurel. Calmează-te.
- Ajutor! - Dă telefon în Braintree după ajutor!
Grăbeşte-te! Du-te!
Uşurel, amice. Totul va fi bine.
Întinde-te. Totul e bine.
Totul va fi bine.
Ambulanţa va fi aici în 10 minute.
Soţia şi copilul meu sunt bolnavi. Au nevoie de ajutor.
Ajută-mi soţia şi copilul. Sunt bolnavi, au nevoie de ajutor!
Bine domnule, ei sunt bine. Stai liniştit acolo.
Ambulanţa e pe drum.
N-am plecat la timp până la urmă.
Încearcă să te odihneşti, ok? Linişteşte-te.
Poarta nu a funcţionat, altfel ar fi trebuit să murim în complex.
Proiectul Albastru.
Ţine-i capul într-o parte, Stu. Se va îneca.
Ţine capul în jos.
Haide.
Cum ţi-am spus!
Aminteşte-mi acum!
Ce are? Ai idee?
Poate mâncarea a fost otrăvită. Are numere de California.
Poate a mâncat ceva stricat la un popas.
Sper să ai dreptate.
Am văzut holera în '58 lângă Nogales.
Seamănă cu asta.
Sally şi copilul, sunt bolnavi de la Salt Lake City
dar s-au simţit bine până în dimineaţa asta.
Eşti sigur că Sally şi copilul sunt bine?
A fost un om cu noi o parte din timp.
Era un om negru.
M-am uitat în oglinda retrovizoare
şi l-am văzut stând şi rânjind la mine.
M-am gândit că pot fugi de el...
dar nu poţi fugi de omul negru.
Nu acum. Hilly, pune asta pe perete.
Vino.
Generalul Starkey, domnule!
Închide uşa şi lasă vrăjeala, Len.
Da, domnule.
I-a omorât repede acolo.
Telemetria sugerează că şi cei care au avut aparate de respirat
au murit în 12 minute.
Restul în 5. Îţi vine să crezi?
- Am de ales? - Nu.
Se pare că nici unul din noi nu are.
Nu este vorba de o versiune de super gripă.
Herbert Denninger de la National Disease Control Center
omul deştept al săptămânii de la Pentagon spunea că odată găsit Campionul
vom şti dacă va sări în exterior.
Spune că poate suferi mutaţii, dar asta nu va ajuta oamenii care îl contractează.
Ascultă, am putea face ceva...
Le poate lua mai mult timp să moară, asta-i tot.
Cei mai mulţi oameni vor crede că au o gripă bătrână.
Până la sfârşit.
Şi asta-i marea pauză pe care noi o avem până acum.
Toate astea pentru că nu a funcţionat poarta şi un oarecare paznic
şi-a luat familia şi a fugit peste dealuri.
Mi-ar plăcea să-l găsesc şi să-l strâng de gât de...
L-am găsit. L-am localizat pe Campion.
A lovit o staţie de benzină dintr-o mahala
într-un orăşel din estul Texasului.
A traversat jumătate de ţară?
- Cum a reuşit? - Nu ştiu.
Cel mai important acum este că avem o şansă să controlăm situaţia.
- E viu sau mort? - Este mort.
Denninger spune că virusul are un nivel de răspândire de peste 99%.
Înţelegi ce înseamnă asta?
Orice şansă pe care o avem de a-l controla depinde de consiliu
când Campion a cumpărat primul hamburger.
Nu putem gândi aşa, Billy.
Da, ai dreptate. Desigur ai dreptate.
- Şi restul familiei lui? - Sunt morţi domnule.
- Contactul cu oamenii a fost minim. - Asta nu contează.
Trebuie să închidem acel oraş.
Sapă un şanţ împrejurul lui.
Operaţiunea este în desfăşurare, domnule.
- La ce acoperire te-ai gândit? - Antrax.
Rădăcină nouă.
Da, este unul nou, am înţeles. Este chiar nou.
Şi foarte bun la treabă. Prea bun.
- Este rău, generale, dar putea fi mai rău. - Cum asta?
Cum se cheamă oraşul?
Arnette.
Arnette, Texas.
Răceala te-a dat jos?
Frigul, febra? Sună ca şi cum ai avea nevoie de un Amic!
Gripa Amic!
Acţiune rapidă Gripa Amic, disponibil în farmacii peste tot.
Gripa Amic!
Acum să ne întoarcem la premiera filmului Lone Star.
Patrula, Hap. Se pare că-i vărul tău Joe-Bob.
Hei, Joe-Bob. Vrei să-ţi fac plinul?
Nu domnule am venit cu alte treburi.
Bătrânul a fost aici ieri seară când tipul a dărâmat pompele?
Vic? Este aici aproape în fiecare noapte.
- Poate e bine să audă şi el. - Ce să audă?
Sunt străini târându-se peste tot în Braintree.
Presupun că sunt tipi de la Serviciul de Sănătate U.S.
dar vin în avioane C-5A şi arată a militari.
De atunci au mai fost 3 transporturi...
aterizând în Starland în Arkansas de la prânz.
A fost holeră. Am ştiut.
Nu ştiu nimic de asta.
Îţi spun un lucru totuşi.
Dacă armata se gândeşte la carantină
atunci tu o să ai mai mult motive de îngrijorare decât holera.
M-am gândit că se cuvine să ştiţi de agitaţie, Hap.
Dacă vreunul din băieţii de aseară trec pe-aici,
poate vrei să le spui şi lor. Dar nu menţiona numele meu.
Ai grijă, bătrâne. Răcelile de vară sunt cele mai rele.
Dacă nu este răceală?
Dacă am luat ce avea el? Tipul de noaptea trecută?
Probabil e doar un strănut, atâta tot.
Poate ar trebui să închid staţia astăzi.
Sună-i pe ceilalţi şi vezi cum se simt.
Nu e o idee rea.
Drace!
Aici unitatea 16 către bază.
Văd trafic abundent al armatei pe strada 17
pe limita de vest pe direcţia Arnette.
Ai auzit ceva despre asta?
Te rog anunţă dacă ai fost pe lângă Arnette astăzi.
Nu, baza.
Am fost lângă linia statală cu Arkansas toată ziua.
E bine.
Îţi sugerez să laşi armata cu treburile lor
şi părerile tale, unitate 16.
Nu trebuie să te enervezi Cynthia!
Unitatea 16, terminat.
În regulă, să ne mişcăm.
Haide, marchează!
Trage!
Rămâi pe loc!
Nu-mi pot părăsi magazinul.
Hei, cu ce drept mă împingi?
Stuart Richard Redman, domnule.
A fost la staţie.
Se pare că ai o zi încărcată.
Dr. Herbert Denninger, domnule Redman. Vii cu noi?
Vrei să iei mâna de pe braţul meu?
A avut contact direct cu Campion.
- Pune-l în camion. Dacă se opune... - Nu mă opun.
Ţăran nu înseamnă idiot.
Nu merg! Nu merg!
Ia mâinile de pe ea!
Stai pe loc domnule Redman. Asta nu este treaba ta.
Stu, ce se întâmplă?
Vor să ne ducă în Vermont!
Domnule Redman, insist să te urci în camion acum, sau...
Sau ce? Mă împuşti?
Asta nu mă sperie prea tare.
Dacă avem ce avea tipul ăla Campion, suntem deja morţi.
Corect?
O să zburăm 3 ore şi 40 de minute
şi unchiul Sam face cinste cu băuturile.
Ce dracu' e în neregulă cu noi?
- E holeră? - Sigur nu.
O să primeşti toate detaliile...
Când?
În scurt timp după ce aterizezi.
N-am fost aşa speriat din '69 în Delta Mekong.
Nu, nu-i adevărat. N-am fost aşa speriat niciodată.
Am fost acolo când Campion a scos capul, nu?
Noi, familiile noastre, oamenii din jurul nostru.
Chiar acum, da.
Ce vrei să spui, chiar acum?
Ok oameni, mişcaţi-vă!
Să mergem! Sunteţi pe timpul unchiului Sam. Mişcaţi-vă!
Scoate-i afară!
Arnette a fost eliminat.
- Serios? - Ce crezi?
Nu ştiu.
Cred că suntem băgaţi în belele mari.
Şi acum, la cerere de la Bay Ridge...
Larry Underwood şi Baby Can You Dig Your Man.
Deci, scumpo, poţi?
Mamă!
Arăţi bine.
Nu eşti bucuroasă să mă vezi?
Ar trebui să fiu, Larry?
Pot fi eu bucuros pentru amândoi dacă trebuie.
Intră, Larry, înainte ca vecinii să ne spioneze.
Deci ştii că melodia mea a spart topul 50?
- Ai auzit nu? - Bineînţeles. Cânţi negru.
Acel sunet maro sigur s-a răspândit!
Corect.
Deci sunt în L.A...
şi dintr-o dată, toţi sunt prietenii mei.
Şi fiecare are un târg "pe care nu îl pot rata"
Deci a trebuit să plec pentru un timp.
Să-mi iau puţin timp liber.
Ce-ţi face spatele, mamă?
Mă cam doare, dar iau pastile.
În ce belele ai intrat, Larry?
Poate am exagerat puţin.
Nu am ştiut că studioul de înregistrare va fi aşa zgârcit.
Nu sunt probleme mari...
exceptând un mic împrumut.
Şi nu de la bancă, altfel n-ai fi aici, corect?
Sunt diferiţi aici cei ce rup picioare de cei de pe coasta de vest?
Îţi dau perrier şi valium înainte să-ţi facă rău?
Eşti exact ca tatăl tău.
- Nu sunt exact ca tata! - Pari enervat.
- Sunt enervat, mamă! - Bine.
Este bine de ştiut că undeva în tine mai există ceva bun.
Cât de adânc eşti băgat? Şi să nu minţi.
Ţi-am văzut maşina.
Cam 40,000$.
Doamne.
Dar melodia este pe locul 21 săptămâna asta mamă, e ca un glonţ.
Albumul nu a ajuns în Hot 100 încă, dar va ajunge.
40,000$ e nimic.
Nimic.
Nu-i las să mă facă un cântăreţ de duzină.
Melodia o să rămână. O să devin faimos, mamă.
Şi mai bine, o să devin bogat.
Patul este încă în camera ta.
Îl pregătesc după care trebuie să plec la serviciu.
- Altfel o să întârzii. - Bine. Mulţumesc.
Mulţumesc mamă.
Bine-ai venit acasă Larry.
Interesant. Priveşte aici.
Este foarte rapid.
Au rămas numai 2 din cei de la staţie Bruett şi Redman, nu?
Da. Bruett este în stare critică şi se agravează
rămâne numai Redman, care nu prezintă simptome.
Cum este posibil asta?
Nu ştiu, dar o să aflăm.
Trebuie să ne dăm seama. Şi, repede.
O să aflăm.
Alte noutăţi.
Ministerul sănătăţii pretinde că nu este nimic dubios
în decizia lor de a izola micul orăşel din estul Texasului
unde un tip nou de gripă, bănuit că a fost contractat de la porcine
a ţintuit la pat jumătate din populaţie
şi cealaltă jumătate cu strănuturi. La centrul din Vermont...
Bună ziua domnule Goldsmith!
- Bună, Harold! - Fran este acasă?
Este în bucătărie, cred.
- Bună, Fran. - Bună, Harold.
- Mulţumesc, tată. - Pentru puţin, dulceaţă.
- Ţi-am adus ceva. - Da?
Scris de tine?
Sigur, Everleafs este doar o revistă mică.
Mică dar prestigioasă. Şi plătesc doar la numărul de exemplare vândute.
Uite tată, cunoaştem un scriitor.
Ce zici de asta?
Poemul meu se cheamă "Trandafirul rănit" L-am subliniat pentru tine.
De fapt le-am trimis 3 poezii dar spaţiul de tipărire este foarte limitat.
Harold, o să-l citesc cu prima ocazie. Mulţumesc.
Felicitări.
Mulţumesc.
Am avut şi alt motiv să trec pe-aici.
Mă întrebam dacă poţi să mă însoţeşti
la cinematograful Redwood, vinerea asta, în Boothbay.
Găzduiesc festivalul Bergman.
Am considerat întotdeauna "Lacrimi şi suspine" ca un film special.
Amy şi cu mine ne-am planificat să mergem la un concert R.E.M. în Portland.
Îmi pare rău.
Poate altă dată.
Harold sunt sigură că o să găseşti pe altcineva cu care să mergi la cinema.
Poate cineva de vârsta ta.
Adică... n-am vrut să spun asta.
Hei, nu-ţi face griji. Este ok. Înţeleg.
- Sper să-ţi placă poemul... - O să-mi...
... şi restul revistei.
De ce nu rămâi să bei un ice tea sau altceva?
Nu mulţumesc. Sunt grăbit.
M-am descurcat bine, nu?
Considerând că Harold Lauder are o pasiune pentru tine de la 9 ani...
da, cred că te-ai descurcat bine.
Dă-mi să văd.
"l have stridden the fuming way Of sun-hammered tracks"
"And savage hobo jungles"
Stop!
Frannie?
- Eşti bine? - Da.
Sunt obiectul iubirii neîmpărtăşite al unui poet tânăr.
Ce altceva mai poate dori o fată?
Tu şi Jess nu v-aţi certat?
Nu l-am văzut prea mult, vara asta.
De fapt Jess şi cu mine am decis să stăm o vreme separaţi.
Aşa deodată, nu?
Da, deodată.
Vino. Dă-i bătrânului o îmbrăţişare.
- Dar tu? Ce faci? - Bine.
M-am trezit de dimineaţă lipsindu-mi mama ta şi-am ieşit aici afară.
După 7 ani...
sunt multe locuri în casă unde ea nu este...
Dar ăsta nu-i unul din ele.
Câteodată când sunt aici afară smulgând buruieni, aproape o pot vedea.
Te iubesc tată.
Şi eu te iubesc.
M-am obişnuit cu gândul să te pierd pentru Harold Lauder într-o zi.
Nu!
Eşti bine?
Cum vă simţiţi astăzi domnule Redman?
Trebuie să facem câteva teste de rutină.
- Dacă-mi daţi braţul... - Nu mai fac niciun test.
Vă rog, domnule Redman, doar vă iau tensiunea, sunt ordine de la doctori.
Nu, vreau să vorbesc cu un doctor. Vreau să vorbesc personal cu un doctor.
Sunt sigură că vei vorbi curând cu un doctor.
Da, şi eu sunt sigur. Fără teste!
- Sunt sătul de ele! - Domnule Redman, dacă...
Cred că ar fi mai bine să mergi acolo, nu?
Nu-mi spune că este omul cu mica agendă şi escortă armată.
Nu, noi nu ne strângem mâna aici. Este vorba de precauţie.
Precauţie.
Patty Greer mi-a spus că i-ai făcut probleme.
- Este chiar supărată. - Amândoi suntem.
Să fi fost răpit de nişte împuţiţi angajaţi de guvern în costume spaţiale
mie mi se întâmplă des.
Dacă nu vrei să vezi cât de repede îţi fac o gaură în ăla
înainte să poţi ieşi, dă-mi nişte informaţii.
- Spune-mi de ce nu sunt bolnav. - Domnule Redman, nu cred...
- Vorbeşte, la dracu'! - Îmi pare rău dar tu...
Domnule Redman, fii rezonabil.
Ieşi afară idiotule.
Trimite-mi pe cineva care poate să-mi dea informaţii.
Nu cred că-ţi dai seama de poziţia ta.
Greşeşti în privinţa asta.
Îmi dau seama.
Haide. Ieşi afară.
Vine.
- Nu vrem chiar să-i facem rău, nu Ray? - Linişte.
Pe el!
Ce dracu' aşteptaţi?
Data viitoare când ţip, amice, fii atent.
Garantez asta.
Ţine-l! Ţine-l pe prost!
Ţine-l. O să-l fac zob.
Cum de nu spune nimic?
Până o să termin cu el va cânta imnul de luptă al republicii.
Fraiere aproape mi-ai stricat tricoul preferat. O să-l fac praf.
- Opreşte te, Ray! O să-l omori! - Ray, maşina!
- Nu! - Capul sus fraiere!
Pot să aud!
Pot să vorbesc!
Pot să aud.
Pot să vorbesc.
Ştiu Nick. Mulţumeşte-i lui Dumnezeu.
De unde ştii cum mă cheamă?
Vii la mine în vis.
Ăsta e un vis?
Poate e sau poate nu.
Cine sunteţi?
Abigail Freemantle.
Dar oamenii din zonă îmi spun mama Abigail.
Am 106 ani şi îmi fac singură pâinea.
Am trăit toată viaţa aici în Hemingford, Nebraska.
Vii să mă vezi, Nick.
Tu şi toţi prietenii tăi.
Trebuie să te grăbeşti.
Se apropie o furtună.
Furtuna lui.
Unii oameni poartă chiar haine de protecţie pe stradă.
- De ce purtaţi această mască domnule? - Nu ştiu. Mă simt în siguranţă.
Ok. Mulţumesc.
Cei de la centrul de Control al Dezastrelor, din Atlanta, mi-au spus
că această mască nu opreşte germenele de gripă.
Gin.
Deci presupun că putem mulţumi stelelor noastre norocoase
asta nu este o erupţie de super-gripă, este doar...
Nu ştiu ce să spun de toţi oamenii ăia din Texas
dar arăţi de parcă ai avea gripă, Johnny.
- Mai bine lasă-mă să te consult. - Lasă asta.
Haide.
Ştii cât mă încălzeşte când îţi dai jos cămaşa.
Când eram copil, am prins singuri un leu de munte în spatele dealurilor.
L-am împuşcat şi l-am târât înapoi în oraş.
Ce a rămas din acea creatură când am ajuns acasă.
Era cel mai amărât lucru pe care l-am văzut.
Tu eşti al II-lea.
Am să fac pe cineva să-şi scoată cămaşa înainte să plec acasă.
E ok. Sunt doctor.
Sunt şi cel care era să te calce.
Ai un nume?
Ce dracu'?
Înseamnă că este surdo-mut.
Asta doare?
Dacă eşti surdo-mut, cum dracu' aflu ce s-a întâmplat aseară?
Poţi citi pe buze?
Mulţumesc Domnului pentru micile favoruri.
Spune-mi asta...
I-ai recunoaşte pe cei trei, dacă i-ai vedea?
Poftim?
Unul dintre ei avea un inel ca ăsta?
Omule!
Ăla este un inel de fraternitate, prietene tăcut.
Şi sunt doar două persoane care au aşa ceva aici...
şeriful nostru şi Ray Booth, băiatul rău al oraşului.
Şeriful este însurat cu sora lui Ray.
Lui Janey o să-i placă asta.
Bun venit în Shoyo, domnule Andros.
Este un loc sigur, la spitalul Southern.
Pleacă de-aici.
Nu ştiu în câte feluri diferite pot spune asta.
Această numită super-gripă nu există.
Atunci ce este? De ce vorbesc toţi de ea?
Nu ştiu de ce toţi vorbesc de ea
sau de unde vin zvonurile.
Trebuie să fie imaginaţia presei.
Nu ştiu de ce sunt aici răspunzând la întrebări.
Nu am răspunsuri pentru că nu există aşa ceva...
Bună ziua domnule Redman. Mă numesc Deitz.
Aş vrea să cunoşti un prieten.
Geraldo.
Geraldo?
Virusul pe care oamenii din oraş l-au contractat
trece uşor de la oameni la porcii de guineea şi invers, presupun.
Dar Geraldo a respirat aerul din cameră, prin convector, de trei zile...
şi Geraldo este bine, după cum vezi.
Relaxant, nu?
- Văd că tu nu-ţi asumi niciun risc. - Asta nu e în contractul meu.
Oricum se pare
că nu este nimic în neregulă cu dumneavoastră, domnule Redman
sau pot să-ţi spun Stu?
Doar nu-mi spune Geraldo.
Îmi place asta.
Acum priveşte, Stu
să trecem prin asta cât mai puţin dureros posibil, ce spui?
Ok, nr. 1:
Testele programate pe care le-am început săptămâna asta vor continua
cu cooperarea ta sau fără.
Avem un dezastru în mâini mulţumită imbecilului de Campion.
Deci nu vreau să crezi că eşti voluntar.
Ai fost reţinut.
- Ce este cu cei cu care am venit? - Din Arnette?
Toţi sunt morţi. De aceea nu ne putem permite să...
Ce-ai făcut? Ce-aţi făcut voi?
Stu, te rog.
Nu! Staţi pe loc!
Bine, acum ascultă...
Nu sunt responsabil pentru că eşti aici
sau pentru moartea celor din oraşul tău.
Nici Denninger, sau surorile care vin pentru analize.
- Atunci cine este? - Nimeni. Toţi. Doamne.
Cine ştie.
Tot ce ai de făcut este să te supui la câteva teste.
Şi dacă eu...
- Evacuaţi! - Deitz, calmează-te.
M-am prefăcut.
De ce?
De ce ai face asta?
Ai vorbit despre treaba asta de parcă ai fi în afara ei.
Am vrut să ştii cum este în interior.
Cum îţi place?
Idiotule.
Ieşi dracu' afară.
Nu-ţi uita porcul de guineea.
Rapoarte despre presupusa gripă mortală continuă să se răspândească.
Multe magazine din zona comercială din sudul Floridei
sunt practic goale în această dimineaţă
şi zvonurile privind gripa se pare că se adeveresc
în ciuda declaraţiilor de la oficialii sănătăţii din Atlanta şi Vermont.
În Vermont, doctor Herbert Denninger spune "Să vă spun în 5 cuvinte simple.
Căpitanul călător nu există."
Ce face cel mai sexy barman din L.A.?
Larry? Tu eşti?
Da, Arlene, ascultă.
Fii atent. Wayne Stukey a sunat.
A spus că albumul tău a urcat 5 locuri săptămâna asta
melodia ta 3 locuri în Billboards şi eşti nr.1 pe VH1.
Îmi sună ca şi cum ai de gând să ajungi regele lumii.
Cum îţi sună asta ţie?
Victorie!
Arlene, te iubesc!
Vreau asta.
Ascultă, am să încerc să prind...
avionul de după-amiază înapoi.
Îmbracă-te sexy, vin să te iau la cină.
Pe urmă te iau să dansăm, după care poate, te iau pe tine.
Poate vrei să amâni zborul câteva zile.
De ce? Care-i treaba?
Se întâmplă lucruri ciudate.
Oamenii sunt speriaţi de gripă.
Da, la radio se anunţă că sunt doar prostii.
Aici la radio se anunţă că spitalele sunt pline de oameni bolnavi.
Şi unii dintre ei sunt pe moarte.
Ce, oamenii mor de gripă?
Mişună mulţi soldaţi pe-aici.
Dintr-o dată L.A. este un loc sinistru, Larry.
Atunci, poate o să mai stau puţin în New York.
Să nu uiţi ce mi-ai promis, când o să vii.
Cină, dans şi toţi paparazzi la care să zâmbesc.
Bine.
- Pa. - Pa.
- Scuze. Îmi pare rău. - Omul şobolan te iartă de data asta.
Revin la viaţa morţii!
El vine pentru tine, Larry!
Omul fără faţă.
Morţii revin la viaţă!
Dă-l mai tare.
Dă-mi asta.
E un soldat mort.
O companie moartă.
- All-star bowling. - Haide, Poke!
- Ştii de ce timp e? - Ce timp e?
- E timpul să facem o retragere! - Aprob asta.
Şi dacă cineva, oricine, spune ceva
sau face ceva să ne oprească...
- O să-i pokerizăm. - Corect. Foarte corect.
- Dacă facem asta, să o facem repede. - Ştiu ce vrei să spui.
Bine!
Nu mişcaţi, şi nu va păţi nimeni nimic.
Asta-i tot băieţi!
Atenţie, Poke!
Ai văzut, Lloyd? Bătrânul burger a încercat să mă împuşte!
Stai!
Mâinile sus!
Ajutorul de şerif Owen Kinsolving. Ies afară.
Cine-i el? Ce face aici?
Ai furat-o ieşind pe uşă.
De-ajuns! De-ajuns, Owen!
Rahat!
Pop Jones...
Betty Diamond, amândoi sunt morţi.
Nu va fi de ajuns niciodată.
Avem o problemă mare în Wyoming, domnule.
Ce problemă mare, Len?
O echipă de ştiri a ieşit din Pine Bluff cu potenţiale înregistrări, domnule.
Victime ale gripei? Cadavre?
Puţin din ambele. Şi despre operaţiune, am înţeles.
- Nu ne putem permite asta. - Nu domnule, ştiu asta.
Arătând fotografiile nu poate fi în interesul naţiunii.
Categoric nu, domnule.
Ştim unde sunt acum?
Da, domnule, ştim.
Ia dovezile, Len. Foloseşte orice mijloace.
E prioritar.
Da, domnule.
Foloseşte orice mijloace.
- Ieşiţi toţi din maşină! - Mike, înregistrezi?
- Nu-mi place cum arată. Fii atentă. - Haideţi! Afară acum! Mişcaţi-vă!
Va trebui să predaţi camera pe care-o are domnul în mână
şi toate înregistrările pe care le aveţi.
Poţi să ne spui de ce?
Se pare că nu înţelegi situaţia.
A fost declarată legea marţială.
Nu trebuie să ne mai purtăm frumos!
Înregistrezi?
- Ne puteţi da o declaraţie... - Prinde-l!
- Prinde şoferul! - Stop!
- În maşină! - Nu!
Opreşte-o!
Intră.
Mulţumesc.
Se pare că problema din Wyoming a fost rezolvată.
Asta nu schimbă situaţia că suntem în găleată.
"Lucrurile se dezmembrează. Centrul nu rezistă"
Unu Yeats a spus asta.
Nu am înţeles poemul în colegiu, Len.
Dar se pare că am devenit mai înţelept, o dată cu vârsta
pentru că îl înţeleg acum.
Şi alt paragraf din poem:
"Ce bestie sălbatică
sunt orele de pe urmă.
Merge spre Bethlehem să se nască?"
Cred că bestia e pe drum, Len.
Tu ce crezi?
Este gulaş unguresc?
Nu ştiu. Se poate, domnule.
Yeats avea dreptate. Lucrurile se dezmembrează.
Cine a murit şi te-a făcut, Doamne?
Nu crezi că o să mănânc asta?
Puteai să fi pus otravă, băieţel cu ochi albaştri.
O să ţi-o trag!
Eşti al meu, fraiere!
Nu pot mânca, sunt bolnav.
N-o să mâncăm, "prostea". Nici unul din noi!
Mi-e foame, Ray.
Fiu de...
Hei "prostea", vrei să bei?
Am poftă de luptă.
Am poftă de luptă până mă laşi să plec!
Acum vino aici că nu am terminat cu tine.
A fost multă prostie?
Scuze.
John şi nevasta lui sunt morţi. Multă lume în Shoyo a murit...
şi mulţi vor muri.
De fapt noi doi mai suntem sănătoşi din tot vestul Arkansas-ului.
- Ce tot spune Ray? - Taci!
Guvernul ne interzice tot...
dar la radio spun că spitalele sunt pline ochi...
şi armata arde cadavrele.
Ultimul program de reciclare.
Doctore trebuie să mă laşi să ies. Sunt amândoi bolnavi.
Să mă ţii aici cu ei, este crud şi nemeritat.
Am o cabană mică pe dealuri. O să aştept acolo.
Şi mă gândeam...
Responsabilitatea mea de doctor? Nu mă face să râd.
Am jurat să tratez pacienţii, nu să mor cu ei.
Poţi veni cu mine dacă vrei.
John s-a îmbolnăvit şi te-a lăsat pe tine responsabil de ei?
Da.
Dar asta nu înseamnă că poţi să-i laşi afară, dacă el nu mai e.
Ray, dacă te lasă să ieşi, te iei de el?
Nu, jur.
Nici eu.
Te lasă în pace.
Am ceva pentru tine, mutule. Pentru că m-ai salvat, ai putea spune.
Lucrurile s-au schimbat, Ray. Ar fi bine să ţii minte.
S-ar putea să ne mai vedem, mutule.
Deci ce spui? Vrei să vii cu mine?
Doamne, eşti nebun. E ca şi mort.
Apă, te rog. Sete...
Altfel purtătorul de cuvânt al guvernului, neagă vehement.
Surse de încredere continuă să raporteze
că trupele au deschis focul ieri
asupra pietonilor neînarmaţi care încercau să părăsească New York-ul
prin tunelul Lincoln.
60 de persoane au murit şi sute sunt rănite.
Altfel traficul local este posibil.
News Radio avertizează să nu staţi pe străzi.
Mamă?
Sunt fierbinte.
O să fii bine. Te aşez în pat.
Larry, du-te şi găseşte-l pe tata. Este în bar.
- Este în bar cu fotograful ăla. - Bine mamă.
Ia puţin din asta.
Ia o înghiţitură mică.
Gata.
Larry, fereşte-te de el.
Omul negru.
Vine după tine.
Ce-ai spus mamă?
Cum se poate spitalul să aibă liniile ocupate?
Stai în pat. Ok.
O să te faci bine. O să fie bine.
O să te faci bine.
Adu-l pe tatăl tău!
Morţii revin la viaţă! El vine!
O, Doamne. Nu!
Ai avut dreptate, Billy.
Centrul nu rezistă.
Asta sigur.
Ce mai faci mutule?
O să fii în iad cu 30 de secunde înainte, să ştii ce ai.
Nimic nu s-a întâmplat până să vii tu. O să te omor, mutule!
Învie morţii! Vin monştrii!
El vine. Morţii învie!
Poftim, tată.
Pâine prăjită şi penicilină.
- Supă de pui. - Arată bine, scumpo.
- Cum te simţi? - Un pic mai bine.
Cred că mă înzdrăvenesc.
Asta-i bine pentru că tot nu pot da de doctorul Albertson
şi în altă parte, nu dau de nimeni.
Răspunde robotul.
Ştii, gripa asta e peste tot. Este chiar de speriat.
- Arăţi bine. - Mă simt bine. Perfect, de fapt.
Dă drumul la radio, vrei? Este timpul de Rae Flowers.
- Nu femeia aia sarcastică. - Îmi place.
Salut. Sunt Rae Flowers la Speak Your Piece.
Presupun că în dimineaţa asta există doar un subiect de discuţie.
Poţi să o numeşti super-gripă sau cum îi zic pe coasta de vest, Căpitanul Călător
dar înseamnă acelaşi lucru.
Au fost poveşti oribile cu privire la constrângerile armatei în toate...
Armata?
Fiţi răbdători cu mine şi ţineţi minte că regizez emisiunea singură.
Toţi ceilalţi sunt bolnavi.
Numărul este acelaşi: 555...
Deci, să-i dăm drumul!
Salut, sunt Rae Flowers, şi este timpul să-ţi spui părerea.
Sun din Portsmouth, Rae.
- Cum te cheamă, Portsmouth? - Leonora. Ascultă, Rae
doar vreau să ştie toţi că armata arde cadavre
pe linia statului cu Kittery. Şi fetiţa mea a murit azi de dimineaţă.
Presupun că este cu Iisus, acum.
- Îmi pare rău, Leonora. - Cred că soldaţii au făcut asta.
Cred că ei au făcut virusul care omoară oamenii.
Asta nu ar fi prea american, nu?
Nu, presupun că nu.
Desigur, asta nu opreşte patriotismul din noi, nu?
- Încearcă să rezişti. - Încerc, Rae...
dar ai mirosit vreodată cadavre pe foc?
- Nu pot spune asta. - E îngrozitor, Rae. Este ca...
Încearcă să rezişti.
Sunt Rae Flowers. Eşti în direct şi e timpul să-ţi spui părerea.
Înainte de toate aş vrea să-ţi spun că-mi place emisiunea ta.
Spui că ai văzut armata împuşcând un civil neînarmat?
Deschideţi, în numele Guvernului Statelor Unite.
Portland, se pare că soldaţii au ajuns aici
- şi nu par prea fericiţi. - E o glumă nu?
- Trebuie să fie o glumă. - Sincer nu cred, Frannie.
- Hei, eşti în direct. - Rae, eşti bine?
Să-ţi spun adevărul, nu arată bine treaba acum.
Câţiva soldaţi au intrat cu forţa în studio. Sunt puternic înarmaţi
şi îmbrăcaţi într-un fel de costum de protecţie.
Poartă măşti pe faţă...
Închide!
Pluto, ai auzit de liberă exprimare?
Drepturile noastre? Toate astea îţi spun ceva?
Oameni, am fost invitată de oaspeţii nepoftiţi, fascişti să închid postul
şi am refuzat. - Bine, de ajuns!
Oh, Doamne! Tată, ce se întâmplă?
Nu ştiu, dulceaţo.
E mai aproape acum! Judecata!
Omul negru! Vine!
Rub-a-dub-dub.
Mulţumesc pentru mâncare.
Este aici!
Monstrul este aici! Omul negru este aici!
Salutăm estul Texas-ului. Ce vă reţine?
M-am rătăcit în lanul de porumb.
Pe urmă am auzit o chitară.
Sună foarte dulce.
Nu am fost capabilă să ating decent o coardă F, în 20 de ani...
dar mulţumesc frumos.
Cine eşti? Unde sunt?
Sunt Abigail Freemantle şi aici este Hemingford.
Cei care te-au luat, nu o să te lase mult în viaţă.
Ştii asta, nu?
M-am gândit, da.
Bestia este liberă pe străzile din Bethlehem.
- Şobolanii sunt în lan. - Nu te pot urmări.
Doamnă?
Unde eşti?
Oamenii din zonă îmi spun simplu mama Abigail, din estul statului Texas.
Deci, cum ne simţim?
Bine.
Întotdeauna bine.
Doar mă gândesc la toate testele pe care le-am făcut...
şi n-am găsit niciun vector de imunitate. Nici unul.
Sunt curios. Cum îţi explici asta?
Ai fost atins de Dumnezeu?
Ce ai la spate?
- Văd. - Da?
- Cred că da, da. - Mă întreb.
Unde este prietenul tău Denninger?
E mort.
Sunt toţi morţi.
Toţi în afară de mine şi de tine.
Şi eşti aici să ai grijă de mine? Asta e?
Da.
De ce?
Pentru că am decis că un dobitoc ca tine
nu merită să trăiască. Nu cu aşa de mulţi oameni buni morţi.
Acei oameni buni au cauzat dezastrul.
Vino jos să mănânci pui cu mine, frumosule. E aşa de întuneric.
Vino să mă vezi, Stu. Tu şi toţi prietenii tăi.
Trebuie să pornim. Timpul e scurt.
Abigail Freemantle.
Casa Hemingford.
Vino să mă vezi. Tu şi toţi prietenii tăi.
Stephen King - Virus mortal Partea a II-a - Visele
Te iubesc, tată.
Frannie te iubeşte.
Fran?
Domnule Goldsmith? Bună.
Sunt aici Harold. Intră.
Aici.
Este tata.
O să-l îngrop în grădină.
Este locul lui favorit. Cred că se va putea odihni acolo.
Chiar cred.
De aia sunt obosită. Poţi să mă ajuţi?
Sigur.
Poftim. E puţin cald dar nu e prea rău.
Mulţumesc. Îmi place limonada caldă.
Harold, e aşa ciudat.
Nici nu seamănă cu locul în care am copilărit.
Parcă e pe altă planetă.
Da, ştiu ce vrei să spui.
Am urât întotdeauna locul ăsta.
Tot ce am vrut a fost să plec de-aici.
Toţi băieţii care obişnuiau să-mi tragă chiloţii peste cap în sala de sport...
toate fetele care râdeau când treceam...
toţi s-au dus.
Şi îi vreau înapoi.
Nebunie.
Pentru două persoane din acelaşi loc...
doi oameni care se cunosc...
amândoi imuni la ceva atât de mare:
Este ca şi cum ai câştiga la loteria Megabucks.
- Trebuie să însemne ceva. - Trebuie să mai fie şi alţi oameni.
Trebuie doar să ne gândim cum să-i găsim, nu crezi?
- Trebuie să mergem la Stovington. - Unde?
Stovington, Vermont.
Este acolo un centru de comunicare a dezastrelor, care ţine de guvern.
Dacă e cineva în viaţă şi încearcă să găsească un leac pentru gripă,
acolo ar trebui să fie.
- Imuni şi ei. - Harold, eşti un geniu.
E o idee bună.
Sigur, Stovington ar putea fi şi el părăsit.
Drumurile sunt blocate.
- Poţi să mergi pe motocicletă? - Da. Jess m-a învăţat.
Da, el e prietenul tău.
Nu mai e.
Crezi că poate...
poate aş putea... Harold, întotdeauna vom fi prieteni.
- Oh, am uitat. - Ce?
E surpriză. Aşteaptă aici.
Am găsit-o în garaj când căutam tabloul.
Funcţionează cu baterii. Mă gândesc că poate mă înveseleşte puţin.
Pe amândoi.
Ok, ce vrei să asculţi?
Alo?
E cineva pe-aici?
Dii, băiete.
Alo?
Este cineva acolo?
E cineva, undeva?
Aici!
Unde?
Continuă să strigi.
Nu cred că o să am nevoie de el.
- Nu vrei să mă împuşti nu? - Eşti periculos?
Nu ştiu. Nu, nu sunt.
Pot să miros parfumul.
Şi eu mă bucur să te găsesc.
Cu excepţia păsărilor putem fi singurele fiinţe vii din zona aceasta.
Nu crezi...
că sunt o grămadă de oameni periculoşi acolo.
Unii din ei sunt sănătoşi ca noi.
Deci arma mea nu e o idee proastă?
Nu.
Ştii ceva?
L-am văzut pe tipul ăsta înainte...
în Times Square, înainte să se ducă naibii totul.
Urlând despre monştri.
Cum spunea, ei vin.
A avut dreptate.
- Cum îl vrei? - Perpeleşte-l puţin.
Ştii, mă bucur că ai spus asta.
- Da-da. - Mulţumesc.
Asta abia respiră.
Cred că mi-am pierdut pofta de mâncare.
- Trebuie să plecăm. - Pardon?
Trebuie să ieşim din oraş.
Nu e numai pericolul să fim împuşcaţi.
Ai idee cum va mirosi în două săptămâni?
Cinci milioane de oameni în soarele de iulie.
Ce e asta?
Vitamina C.
Da, îmi pare rău. Nu e treaba mea.
Accept scuzele.
Pentru că eu cred că eşti ok.
Chiar vrei să vin cu tine, Larry?
Da. Sigur.
Bine.
Când?
Aş spune cât mai repede posibil.
Unde?
Înspre vest. Spre Nebraska.
Este un oraş numit Hemingford Home.
Nebraska? De ce Nebraska?
Am avut un vis despre el.
O bătrână de culoare care se numeşte mama Abigail.
Oraşul există. Am verificat pe hartă.
Vrei să spui că ai viziuni cu o bătrână de culoare?
Tu nu ai avut asemenea vise?
No, nu visez. Niciodată.
Aşteaptă. Nadine.
Ar trebui să ieşim din acest cimitir.
Cum iubesc, să iubesc pe Nadine.
Hei, mă poate auzi cineva?
Lasă-mă să ies!
Lasă-mă să ies de-aici!
Trebuie.
O să fac foamea.
O să mor de foame.
Înfometare.
Să fie pregătit.
Stoc de urgenţă.
Cineva!
Vine bomba!
Hei, Trash! Dacă bătrâna doamnă Semple spune că i-ai ars pensiunea?
Cine-i acolo? Oamenii care se joacă cu focul fac pipi în pat.
Te închid la nebuni în Terre Haute, Trash.
Te închid la nebuni şi-ţi dau câteva mii de pastile, tratament de şoc.
Taci din gură!
Stai departe de mine!
Hei, Trash, de ce ai ars şcoala?
Nu-i nimeni, Trash.
Sunt toţi morţi. Nu-ţi mai pot face rău.
Nu-mi pot face rău?
- Nu te mai pot tachina. - Nu mă pot tachina.
Nu mai pot.
Îţi dăruiesc viaţa mea.
Aşa.
Pleacă, Trash. Fugi. Acum!
Îţi dau viaţa mea!
Omule Canistră.
Ce?
Unde eşti?
Peste tot.
O să te aşez în fruntea consiliului meu, Trash...
şi o să te pun să dai foc.
Îţi dau viaţa mea.
Ai dreptate, Doamne.
Acele prune şi-au făcut treaba.
Dar mie nu mi-au plăcut.
"Odată în fiecare generaţie..."
"molima va coborî asupra lor."
Aşa scrie în Carte.
Se pare că acum ai mers prea departe...
şobolani în lanul de porumb, Doamne.
Şi şobolanii sunt ai lui, nu?
Welladay.
Simt cum vin spre mine.
Alţii se duc spre el...
nu?
Te aud, Doamne şi sunt pe cale să fac ce-mi ceri.
Dar nu prea-mi place.
106 ani. Sunt destul de mulţi ani...
să conducă copiii lui Israel afară din Egipt.
Sau copiii din America în Colorado.
Doctorul a spus să las cafeaua.
Dar beau doar una pe zi.
Două pe zi.
În plus el e mort şi eu sunt vie.
Fac ce spui, Doamne. Nu fac mereu asta?
Dar chiar şi fiul tău se ruga...
să-i fie luată cupa aceea de la buze şi eu mă rog pentru acelaşi lucru.
Probabil o să primesc acelaşi răspuns.
Îl am pe Dumnezeu să mă apere!
Nu mă sperie cei ca tine!
Cred că minţi, bătrâno.
Get thee hence, low spirit!
Alungă-i dacă vin, mamă.
Ascultă-mi sfatul. Alungă-i.
Sângele tău stă în pumnii mei, mamă.
Dragă Doamne, ia această viziune diavolească din faţa mea.
Dacă este voinţa ta, să-i aduci pe toţi, Doamne...
ar fi bine să-i aduci înainte să-mi pierd curajul.
Amin.
- E cineva acasă? - Ajută-mă!
Sunt aici, jos!
Te rog, ajută-mă!
Pari cam înfometat, iepuraş.
Puteţi să mă lăsaţi să ies, domnule? Fac tot ce vreţi.
Amărâtule.
Arăţi ca naiba.
- Spune-mi ceva, Lloyd. - De unde-mi ştii numele?
Bănuiesc că e noroc.
Cum ai supravieţuit atât?
Am economisit nişte mâncare. Aşa am reuşit.
Br'er de şobolan. Ce gust are?
Poke ar trebui să fie aici, nu eu. A fost ideea lui Poke.
Şi tu eşti blocat aici cu un şobolan tartar. Ghinion.
Cel mai mare ghinion pe care l-am văzut.
Dar poate fi schimbat, Lloyd.
Uite.
Doamne.
Stai puţin fiule. N-ai văzut nimic, încă.
Nu e rău, nu?
Nu m-am prezentat, nu?
Încântat de cunoştinţă, Lloyd. Sper să-mi ghiceşti numele.
Nimic. Doar o referire clasică.
Acum numele meu este Flagg. Randall Flagg.
Înainte să deschid uşa celulei...
şi să te scot la câţiva hamburgeri...
cred că ar trebui să avem o mică înţelegere.
Vreau să te fac maistru, Lloyd.
Am să las cheile împărăţiei în mâinile tale. Te aleg.
Ai înţeles asta? Te aleg.
A făcut cineva asta pentru tine în toată viaţa ta mizerabilă?
Nici măcar Poke.
Noi am petrecut puţin timp împreună.
După asta am ajuns aici.
"Am ajuns aici."
E un fel de a o spune.
Vrei să ieşi să le arăţi tu celor care te-au lăsat să mori aici ca...
Ei bine, ca el?
- Poţi să pariezi pe asta. - Sigur că vrei.
Simt că eşti special.
Nu chiar un copil strălucit...
dar tu eşti primul.
Chiar mă gândesc să te pun şeful lui Trashcan Man.
- Cine? - Nu contează.
Am nevoie de tine.
Fără lovituri pe la spate, sau dormind în post.
Doar noi doi, Lloyd. Câştigăm sau pierdem împreună.
Tu-mi promiţi, eu îţi dau cheia.
Promit.
Eşti liber, Lloyd. Hai afară.
Este a mea?
- Mâncăm nişte hamburger, omule? - Mâncăm, sigur, da.
Sunt multe de făcut. Trebuie să ne mişcăm repede.
- Dar putem, nu, Lloyd? - Da. Sigur.
Noi doi, soldat. Noi doi!
Larry, nu pot să o fac.
Ba sigur că poţi.
- Voi fi lângă tine. - Nu. Nu înţelegi.
Nu o pot face. Negru, locuri strâmte. Nu o pot face. O să înnebunesc.
- Minunat. - Îmi pare rău.
Asta-i minunat, Nadine.
De ce nu mi-ai spus asta înainte să o luăm pe 60...
pe George Washington Bridge mă depăşeşte.
Pentru că am crezut că o să pot.
De ce eu?
Şi ai luat multe din astea până acum.
- Dă-mi înapoi. - Nu, doamnă.
Nu o să stau aici în mijlocul a 5 milioane de morţi...
şi să te văd pe tine cum te omori.
Nu!
Du-te naibii.
- Unde pleci? - Pe podul George Washington.
Singură.
N-am nevoie de figuri domnişoară. Chiar n-am nevoie.
Te simţi bine violată şi omorâtă pe Seventh Avenue, scumpete.
Vino înapoi. E nebunie asta.
Îmi pare rău, ok?
Dacă e să fie podul, foarte bine. Măcar nu merge singură.
La naiba cu tine.
Intru acum în tunel!
Nu te uita la ei, prostule.
Larry.
Cine-i acolo?
Identifică-te!
Mai bine ai începe să vorbeşti înainte să încep să trag!
Larry, te rog nu mai trage!
Nadine, stai unde eşti, mă auzi?
Eşti rănită? Te-am împuşcat?
Nu, dar am simţit vântul...
Unul a trecut atât de aproape că am simţit vântul...
şi aşchii de ţiglă pe faţă. Cred că m-au tăiat...
Doamne, îmi pare foarte rău.
- Sunt bine. - Îmi pare rău.
Mai eşti supărat din cauza pastilelor?
- Nu. - Pentru că nu mai iau pastile, Larry.
Bine.
Oh, Doamne.
Îţi spun...
Jersey nu a mirosit niciodată aşa bine.
Nu cred să cânţi bine.
Uşurel.
Stai liniştit, sunt cuminte.
Sper.
Asta e pentru apărare, când sunt pe drum.
Bine, sigur.
- Glen Bateman la dispoziţia ta. - Stu Redman. Originar din estul Texasului.
Kojak, salută-l pe Stu Redman.
Este un câine mizerabil.
Nu fi aşa aspru cu el.
Este primul câine pe care îl văd în...
din a III-a săptămână din iunie.
Da. Super-gripa a luat cei mai mulţi din câini împreună cu stăpânii lor idioţi.
Foarte nedrept.
Poate nu e o idee rea să pictezi cu ochelarii la ochi.
Nu când pictezi ca mine.
Nu pot face asta, Larry. Eu doar... Nu acum.
Poţi. Sigur poţi. Poţi orice.
Nu, nu pot.
Te vreau.
- Ştiu dar... - Tu mă vrei?
Ştiu că da.
Deci care-i problema?
Eu doar...
am nevoie de mai mult timp.
Sunt visele?
- Ţi-am spus, nu visez. - Haide, Nadine.
Am aceleaşi vise.
Nu ştiu nimic de asta. Eu doar...
Am nevoie de mai mult timp.
Da, sigur.
Timp am.
Mulţumesc.
Oamenii din părţile astea îmi zic mama Abigail.
Tu vei veni de departe să mă vezi nu, Larry?
Da.
Hemingford Home...
sau Boulder.
Un loc sau altul.
Aşa de frig.
Nu, el e fierbinte. Nu tu.
Dar eu sunt cel căruia îi aparţii, Nadine.
- Tu eşti cea promisă. - De ce eu?
Cine a promis?
Asta nu contează.
Nadine. Iubito.
Atâta timp cât îţi ascunzi mintea de bătrână, o să fii bine.
- Când vei veni la mine, o să ne căsătorim. - Căsătorim.
Dar vreau să-l părăseşti pe cel cu care călătoreşti. În noaptea asta.
Mă descurc cu Larry. Este doar un copil.
Părăseşte-l.
Larry, când vei citi asta, eu voi fi plecată.
Dacă rămân o să sfârşim făcând dragoste şi nu-mi permit asta.
Am motivele mele. Mulţumesc că mi-ai fost alături.
O să ne revedem. Cu multă dragoste, Nadine.
Ai avut dreptate despre vise.
Hei, domnule atenţie!
Sf. G, domnule, ai luat o căzătură.
Nu? Pe legea mea.
Îmi pare rău că te-am speriat dar şi tu m-ai speriat.
Eşti prima persoană pe care o văd, de-o veşnicie.
Eu am făcut asta, domnule. Îţi place?
Da.
Le-am luat din vitrina Landon's de pe autostrada Okie City.
Am făcut câteva aranjamente pe Main Street.
Este foarte trist de când au plecat toţi.
Îţi plac?
Mulţumesc. Decoraţiunile sunt un hobby pentru mine.
LUNA. Aşa se scrie "hobby."
Vrei să merg la farmacie să iau plasture?
Putem să luăm dacă vrem. Toată lumea a plecat deci nu e ca şi cum ai fura.
Nu vorbeşti mult, nu?
Îmi pare rău, domnule nu ştiu să citesc.
Doar puţine cuvinte.
Am mers la şcoală. Am făcut 3 clase dar nu am mai făcut faţă.
Puteam citi Curious George când am plecat, dar de atunci am uitat.
Îmi pare rău domnule, dar nu te înţeleg.
Tata mereu spunea că sunt puţin cam încet.
E o glumă.
Tata mereu glumea dar...
Am înţeles, domnule!
Sunteţi ca bătrânul argat Albion Packalotte.
Tom Cullen ştie ce înseamnă.
LUNA. Aşa se scrie "surd şi mut"!
Când vin înapoi oamenii, domnule?
Ştiu unde au plecat, legi, da.
Au plecat în Kansas City.
Vorbeau mereu că e un oraş plictisitor...
de când s-a închis patinoarul.
E doar un teatru pe Route 61.
Toate spectacolele lor sunt catalogate "X".
LUNA. Aşa se scrie "X".
Deci au plecat toţi în Kansas City.
Mai puţin mama. Ea a făcut gripă şi a murit.
Am îngropat-o singur în cimitir.
Deci ea nu a plecat în Kansas City cu restul oamenilor.
Ea e în Rai acum. Mănâncă Pâinea Vieţii cu Iisus.
Domnule, dacă mergi în Kansas City pot veni cu tine?
N-am fost niciodată...
şi nu mai vreau să rămân aici.
E nelocuit şi noaptea e înfricoşător.
Să conduc maşina? Tom Cullen?
Nu.
Bănuiesc că nici tu nu conduci.
Am adus ceva pentru dumneavoastră, doamnă.
Domnule, frumoasă bicicletă. Pentru ce e?
Vrei să vin cu tine? În Kansas City?
Să văd bătrâna doamnă?
Corect. Trăieşte într-o casă mică, în lanul de porumb.
Cântă la chitară, la poartă.
Nu m-ar deranja să mergem s-o vizităm dar nu şi la celălalt nu?
Acela care se transformă într-o cioară şi zboară?
Poartă cizme şi blugi...
şi o haină cu butoni speciali.
Nasturi în faţă.
Arată ca un om, dar nu cred că este un om.
Nici nu o să ne apropiem de el, nu domnule?
Bine atunci. Sunt gata.
Da. LUNA. Aşa se scrie "gata"
LUNA. Aşa se scrie "Nebraska"!
E timpul să plecăm, Stuart.
Vino să mă vezi.
Cine eşti?
- Cine eşti cu adevărat? - Ultima ta şansă.
Dacă nu mă prinzi în Hemingford Home...
O să plecăm în Colorado. Cred că ştii unde.
Boulder. Dar...
şobolanii sunt aici.
Stai departe de ea, East Texas. Stai departe de ea sau o să muriţi toţi.
Molima!
Vino să mă vezi. Tu şi prietenii tăi.
La naiba cu visele, o să mă înnebunească dacă nu fac ceva în privinţa asta.
Deci o să merg în Nebraska. O să aflu ce se întâmplă.
- Vrei să vin cu tine? - De ce nu?
Presupunând că o să găsim o motocicletă cu ataş.
Nu-l părăsesc pe Kojak.
Nu eşti prea entuziasmat.
Când nu dorm, sunt ţâfnos.
Vise urâte?
Numele tipului din deşert este Flagg.
Şi cred că-i crucifică pe toţi care-i stau în cale.
Să spunem că mergem în Nebraska la bătrâna doamnă.
"Oamenii din părţile astea îmi spun mama Abigail."
"Am 106 ani şi încă îmi pregătesc singură pâinea."
Da, ea e.
Să spunem că e reală. După care?
Evident e un magnet.
Deci presupun că o să construim totul, din nou...
folosind-o pe ea ca îndrumător.
Ai auzit?
Ce faceţi?
Eu sunt Stu Redman. El este Glen Bateman.
Şi furiosul de acolo este Kojak.
Fran Goldsmith.
- Suntem bucuroşi să vă vedem. - Şi noi.
- Nu-i aşa, Harold? - Nu ştiu.
Presupunem că sunt ok...
doar pentru că ştiu să strângă mâna?
Fără intenţii urâte, domnule...
Lauder. Harold Lauder.
Harold, nu cred că mai merg să fac bătături de amuzament.
Unde vă duceţi?
- Nebraska. - Stovington, Vermont.
Ce? Ce s-a întâmplat?
Să mergeţi la Stovington este o pierdere de vreme.
Nu cred că eşti în măsură să dai sfaturi.
A fost acolo. Şi ştie. Au încercat să-l ucidă.
- Serios? - Da.
Uite...
Glen şi cu mine suntem aproape gata să plecăm înspre Nebraska.
Noi am avut acelaşi vis...
Visele sunt o aberaţie.
Poate. Dar noi mergem în direcţia aceea.
- De ce nu mergem împreună? - Ok.
- Nu. - Harold.
Nu-mi place cum arată.
Asta în particular.
Pot vorbi cu tine o secundă? Haide.
O să vorbesc fără ocolişuri, bine? Între noi.
Nu vreau să te exclud.
Este ultimul lucru din lume pe care îl vreau.
Relaxează-te. Ultimul lucru din lume.
Poftim.
- Ok. - Nu mulţumesc.
Sigur?
Nu e rea. Rece.
Savureaz-o.
Presimt că o să ducem lipsă de bere rece, în vara asta.
- Totuşi aş dori să verific Stovington. - Harold, de ce?
Să spunem că sunt din Missouri.
Şi nu iau întotdeauna de bun ce spun alţii.
Bine.
Dar acolo nu e nimicw care să merite văzut.
Eşti încă din Missouri?
Ai avut dreptate. Nu trebuia să mănânc acele mere.
Unde pleci?
Fii fără grijă, nu plec nicăieri. Nu sunt sigur pe picioare.
Doamne. Eşti real?
Eşti real, spune ceva.
Eşti surdo-mut?
Apare cineva în sfârşit în oraş...
şi este surdo-mut.
Bună. Mă cheamă Julie Lawry.
Poţi să-mi spui numele tău, nu?
Săracul de tine.
Îl doare pe copil burtica?
Nu e un măgar?
"Sunt Nick Andros. Prietenul meu e Tom Cullen şi este uşor retardat"
Un retardat şi un surdo-mut. Exact cum îmi place.
Ce?
Toţi surdo-muţii au arme aşa mari?
Au?
Bau!
Ce?
Nu. Ţine-mă.
Trebuie să mă ţii.
Am fost singură.
Nu, nu. Ce-i asta?
Este doar un retardat.
Nu simte lucrurile ca mine şi ca tine.
Poate stai.
Stai?
Ieşi afară.
Mut stupid.
Au fost atâtea mere.
Nu vreau. Nu, domnule. Ce-i asta?
Ce faci, plăcintuţă?
Am auzit că nu te simţi prea bine.
Te cheamă Tom, nu?
Tom Cullen.
- LUNA. Aşa se scrie "Tom Cullen." - Da.
Nu vreau medicamente, domnule.
Aşa-i. Ştii ce am aflat despre asta? Este otrăvită.
Nu, domnule. Tom Cullen nu bea otravă. Tata spunea, "Niciodată."
Tata spunea că dacă omor şobolanii în hambar, mă omori şi pe mine.
Te rog nu mă obliga să beau, domnule. Te rog.
Tatăl lui spunea, "N-o face." Nu-l obliga.
Am şoarecele puternic aici, cu buze roz...
şi un măgăruş bătrân acolo, plângând ca un copil.
Mut bastard şi ciudat!
Da, corect. Nu îndrăzni.
Te rog. Fără luptă.
Mă simt mai bine acum. Pot merge acum, vezi?
Bine. O să citesc împuţita hârtie.
A fost doar o glumă, mutulică. Doar o glumă.
O glumă, prostule. A fost o glumă!
O să ţi-o trag. Ţie şi prietenului tău retardat.
O să vă pară rău!
Scuze, domnule. Plâng ca un copil.
Dar ea m-a speriat.
Şi pe tine?
Da!
Să plecăm de-aici până nu se întoarce.
Trage în noi! Haide domnule, trebuie să plecăm de-aici!
Haide! Vreau să vă văd fugind!
Dacă vă mai văd, vă omor!
Cald, da.
Ce este?
D-le, trebuie să plecăm. Trebuie să ne ascundem! Dacă este... poate fi ea!
Ea e în spate. Tom ştie asta...
dar dacă asta e ca ea?
Poate fi ca ea? Drăguţ ca noi?
Sunt bucuros să vă văd, băieţi.
Băieţi, mergeţi în Nebraska?
Prietenul meu nu poate vorbi. Este surdo-mut. Dar e deştept.
Pariez că este. Are privirea aceea, nu?
Mă cheamă Ralph Brentner.
Eu sunt Tom Cullen.
LUNA. Aşa se scrie "Tom Cullen."
Nu ştiu cum îl cheamă pentru că nu ştiu să citesc. Sigur aş vrea, da.
Prietenul tău se numeşte Nick Andros.
LUNA. Presupun că se scrie "Nick."
Nick Andros. Ce mai faci?
Băieţi, de ce nu urcaţi?
Mai avem câteva mile de mers până se întunecă.
Mulţumesc Doamne!
Sunt foarte bucuroasă. Sunt foarte bucuroasă să mai întâlnesc pe cineva.
Nu, Joe?
- Sunt foarte bucuroasă că te-am întâlnit. - Şi eu. Crede-mă.
Ce mai faci, fiule?
Joe!
Lasă-l jos.
Drăguţ copil. E turbat?
Îmi pare rău. Este traumatizat.
Nu suntem toţi?
Presupun că da.
Eu sunt Lucy Swann.
Copilul...
L-am găsit într-un magazin, în Iowa City.
Se plimba pe-acolo şi mânca dulciuri.
Acolo era aproape sălbatic.
L-ai luat cu tine, oricum.
Ar fi murit singur.
Şi ce crezi că se întâmplă aici? Adică, crezi că a fost de la fulger, sau...
A început pe înserate.
A fost o serie de explozii în partea de vest a oraşului...
unde sunt rezervoarele.
Apoi târziu, în acea noapte a fost vânt...
şi până dimineaţa oraşul nu mai era.
Aş spune că a fost provocat.
Crezi că cineva a ars deliberat Des Moines?
Da.
Cine vrea să dea foc unui oraş întreg, pentru Dumnezeu?
Cibola.
Îţi dau viaţa mea.
Am să te pun şef în consiliul meu şi am să te trimit să dai foc.
Cibola.
Oraşul promis.
Mulţumesc, Stăpâne. Nu am vărsat-o pe podea.
Acum, Stăpâne, nu am strâns porumbul încă.
Poate că oamenii pe care îi trimiţi mă vor ajuta cu asta.
Mulţumesc, Stăpâne, că i-ai adus la mine.
Bună, mamă.
Ralph Brentner. Sunt încântat să te întâlnesc.
Nu am greşit drumul. Nick a ştiut să ajungă.
Bună, Nick.
Sunt bucuroasă să te văd.
Binecuvântare.
Ai reuşit, Nick. I-ai adus.
Eşti primul dintre mulţi.
Sunteţi toţi bineveniţi.
Timpul e scurt, dar avem cât să mâncăm şi să ne cunoaştem mai bine.
- Bunico? - Da, dulceaţă?
Eşti cea mai bătrână femeie din lume?
Gina. Nu eşti politicoasă.
Poate, scumpo. Poate.
A fost o masă excelentă.
Nu a fost rea.
Păsările au fost puţin cam tari.
"Dar e foarte bun când ai dus lipsă"...
mama mea spunea asta.
Am pregătit un pătuţ pentru cel mic în camera din spate.
- Femeia, cum o cheamă, Ralph? - Susan. Susan Stern.
Un nume frumuşel. Poate dormi cu copilul.
Cum ai ştiut să vii la mine?
Te-am visat pe tine, mamă.
Pe tine şi pe celălalt.
Celălalt.
Tu, vino cu mine. E timpul de culcare.
Dumnezeu binecuvântează copilul.
Mi s-a spus...
o să fim ca un bulgăre de zăpadă, la vale...
adunând pe alţii, în drum spre vest.
Ţi s-a spus? De către cine, mamă?
De Dumnezeu.
Am încercat să nu aud tot ce-mi spune Dumnezeu dar ai văzut ce a făcut.
Ai fost recrutat şi tu, Nick.
Dumnezeu are degetul îndreptat înspre tine.
Şi are mai multe degete.
Sunt şi lucruri negre în faţa celor aleşi.
Negre şi sângeroase.
Doamnă...
dacă acel om negru pe care îl visăm, nu este real?
Dacă este, cum se cheamă, sperietoare?
M-aţi visat. Eu sunt sperietoare?
Nu doamnă.
E real...
şi noi trebuie să ne descurcăm cu el.
Dumnezeu nu ne explică de voinţa lui...
cuiva ca Abby Freemantle.
Ei?
Nick spune...
El spune că nu crede în Dumnezeu.
Dumnezeu te-a binecuvântat, Nick, dar nu contează.
El crede în tine.
Sunt bine.
Doar mă gândeam.
Tatăl meu a avut toate astea.
Cât vezi cu ochii.
Şi fraţii mei l-au pierdut...
bucată cu bucată, după ce tata s-a dus.
În sfârşit...
singurul loc rămas a fost cel cu casa.
Atunci mi-am spus:
"Nicio grijă, Ab. Pot avea ei restul."
"O să mă agăţ de casă..."
"come what may."
şi acum priveşte.
Uite lucrurile mele încărcate în camion.
Uită-te la mine, mă mut...
ca un vagabond ieşind dintr-un vagon de tren.
Asta vrea Dumnezeu?
Un detectiv de gară, care vrea să te facă zob...
dacă nu mergi vioi cum doreşte el să mergi?
Oh, Iisuse!
Veniţi?
Pierdem timp.
Haide, Nick...
Ralph, aşteaptă.
Bine.
Să mergem.
Boulder, venim!
Cibola!
Îţi dau viaţa mea.
Frumos oraş de aur!
Şapte în unul. Îţi dau viaţa mea.
E cineva aici?
- Ce facem cu ăsta? - Lasă-l să doarmă. Flagg îl vrea.
Unde este Flagg?
Eşti nerăbdător să-l vezi, Barry?
Eu doar mă gândeam...
Flagg este prin apropiere. Îl aşteaptă pe tipul ăsta.
Este special ăsta.
Viaţa mea pentru tine.
Mulţumesc Doamne, că ne-ai trecut de prerie...
şi ne-ai adus aici unde începe muntele.
Te rog, ai grijă de noi în zilele şi săptămânile ce urmează...
şi ajută-ne să ne iubim şi să îţi ascultăm voia...
oricât de greu ni se va părea.
Tom! Tommy, priveşte!
- Ce este, Gina? - O paradă. Vino să vezi.
Da!
LUNA. Aşa se citeşte "paradă".
Ajută-ne să fie adevărat, Doamne.
Ajută-ne să rezistăm.
Stephen King - Virus mortal Partea a III-a - Trădarea
Nu, nu este foarte mult sânge aici.
La naiba, nu e lumină îndeajuns.
Le-am aprins cât de tare am putut.
Nu contează.
Frannie, şterge-mi faţa. Transpir ca un porc.
Bine?
Glen, dă-mi foarfeca.
Poţi să-l vezi, East Texas?
Acela e apendicele, chiar acolo.
Stu?
Nu, cel mic.
Stu?
Ce, Dayna, ce?
- Nu mai trebuie. - Ce vrei să spui? Aproape am terminat.
E mort, Stu.
Te rog...
acoperă-l.
"Eu sunt învierea şi lumina."
"Oricine crede în mine..."
"nu va muri."
E mai mult, dar nu-mi aduc aminte.
E îndeajuns, Judge.
Amin.
Bună dimineaţa, domnule Lauder.
Unde sunt toţi?
Dayna încă doarme. Nu ştiu unde este Fran.
Cred că Stu e la pescuit.
Plecat să prindă prânzul în râul acela.
Era de aşteptat.
Pardon?
Oh, nu, nimic.
Judecătorul şi cu mine ne-am gândit să mergem la cumpărături în oraş.
Vrei să vii?
- Mă lipsesc. - Cum vrei.
Bună.
Te gândeşti la Mark?
Nu e doar asta.
Am avut un vis despre celălalt, noaptea trecută.
A fost cel mai rău de până acum.
Erau multe cruci pe autostrada 15.
Da, erau făcute din bârne de hambar şi stâlpi de telefon, nu?
- Cu oameni spânzuraţi de ele. - Şi tu?
Da. Şi Dayna şi Glen.
Judecătorul Farris.
- Pot sta jos? - Da, sigur.
Am visat despre el în noaptea în care a murit Mark.
Noaptea trecută am visat-o pe bătrână.
- Asta-i mai bine. - Da, mult mai bine.
Era la poartă, dar nu era aceeaşi poartă.
Cred că ea şi primul grup au ajuns la Boulder.
Ştiu că au ajuns.
A spus:
"Trebuie să treceţi pe lângă cei care încă postesc, Stuart."
"La o zi depărtare este tot ce obţii."
"Adică tu, trebuie să continui să aduni rătăciţii din calea ta."
Este aşa de ciudat.
Cum e posibil să avem toţi acelaşi vis?
Nu ştiu.
Ştii, Glen foloseşte nişte somnifere...
din farmaciile din drumul nostru.
Vrei să-i spun să-ţi dea o pastilă?
- Nu mulţumesc. - Eşti sigură?
Te ajută să dormi bine înainte de-a pleca iar.
Nu pot.
De ce?
Îmi e frică că i-aş face rău copilului.
I-ai spus lui Harold?
- Când îi spui? - În ianuarie.
Vrem să-ţi spunem ceva.
- Nu ştiu sigur cum să-ţi spun. - Cred că am o idee.
Felicitări.
Fran s-a gândit că poţi fi puţin...
Gelos? Furios?
Ceva de genul ăsta, da.
Ei bine, gelos, da.
Furios? Aşa e viaţa.
Am ceva să-ţi spun.
N-am putut să-ţi spun până acum.
Te iubesc, Frannie.
Mulţumesc, Harold.
- Şi cred că îţi datorez scuze. - E OK.
- Rămânem prieteni, nu? - Sigur.
- Da. - O înţelegere bună.
Ai nevoie de ajutor?
- Nu. Totul e sub control. - Eşti sigur?
Perfect sub control.
Viaţa mea pentru tine!
Cibola.
7 în 1.
Viaţa mea pentru tine.
Cum te simţi, omule?
Sunt bine.
- Cine eşti? - El este Lloyd Henreid.
Nu este om rău.
Eu sunt Rat Man. Chel, negru şi frumos.
Încântat de cunoştinţă, Trash.
De unde ştii că oamenii de la mine din oraş îmi spun aşa?
Trebuie să faci ceva cu vorbitul în somn.
Ascultă...
Nu-ţi ştiu mărimile exacte, dar astea se pare că sunt bune.
- Plec undeva? - Da, Flagg vrea să te vadă.
Îmi dau viaţa pentru el.
Da. Viaţa mea pentru el!
Amice, e nebun.
De parcă noi nu suntem?
Îmbracă-te.
Trashcan Man.
Bine că ne-am întâlnit.
Îmi dau viaţa pentru tine.
Nu cred că se va ajunge la asta.
E de lucru pentru tine în deşert, Trash.
Muncă bună, dacă vrei.
Orice.
Viaţa mea pentru tine.
Te iubesc.
Ştiu. Ştiu că mă iubeşti.
Şi am să-ţi îndeplinesc toate visele, Trash.
Vino să vorbim despre viitorul tău.
Mama Abigail, am visat despre tine.
Ştiu.
Vino aici, sus.
Doar tu şi bărbatul tău, pentru început.
Aştepţi un copil fetiţo.
De unde ştii?
Ce faci, Stuart? Bine ai venit în Boulder.
Încântată de cunoştinţă.
Cum de mă cunoşti?
Sunteţi toţi bineveniţi.
Veniţi înăuntru să petrecem puţin timp, împreună.
Se pare că eraţi mai mulţi.
Harold nu este.
Ei bine intraţi. Am făcut limonadă.
Foarte încântat să te cunosc.
Sunt aici.
Am venit la tine.
"Mireasa atrasă de mire ca o flacără de fitilul unei lămpi."
Este din Biblie?
Danielle Steel, cred.
Cui îi pasă?
Dragostea mea.
Sunteţi bine, doamnă?
Sigur că sunt. De ce?
Aţi visat urât.
Trebuie să fi fost foarte rău, după sunete.
A fost despre el?
Amicul care umblă?
Nu-mi amintesc.
Mergem foarte bine.
Probabil că au curăţat drumul până la Julesburg.
Cât timp ne ia să ajungem?
Două ore. Trei, cel mult.
Uite, poţi să vezi munţii.
Vara aproape a trecut. Nu pot să cred.
Cum zboară timpul, când te simţi bine. Nu, East Texas?
- E o zi mare astăzi. - Cum aşa?
Centrala. Oh, da.
- Nu pot să cred că ai uitat asta. - Nu am uitat. Am blocat asta.
Molima a luat oamenii, dar nu şi jucăriile lor.
Nu, ele sunt tot acolo.
Cu electricitate funcţionează tot, de la desfăcător de conserve,
până la bombe cu cobalt,
aşteaptă doar ca cineva să le culeagă.
- Şi vânătoarea eliminării începe astăzi. - Oh, la naiba, profesore...
ce e aşa de rău în montarea rachetelor?
Este vechiul drum.
Şi vechiul drum este o călătorie a morţii.
- E puţin cam greu, nu crezi? - Crezi?
Acolo este o bătrână care îţi va confirma, East Texas.
Dacă va dori să vorbească despre asta.
- Care este problema? - Nu ştiu dacă aici este vreuna.
Dar ştiu că sunt foarte îngrijorat de cum decurg lucrurile.
Ea vrea o adunare generală...
cu excepţia când spune că Dumnezeu doreşte această adunare.
Noi spunem: "Bine, eşti bine, Mamă şi Dumnezeu este bine."
şi după asta plecăm să cârpim centrala electrică...
încercând să re-creem lumea...
acea drăcie care aproape a sugrumat rasa umană.
Ce e rău în varianta asta?
Uită-te la asta.
Sunteţi toţi bineveniţi, aici.
Veniţi! Veniţi sus.
Du-te la ea.
- Eşti reală. Eşti într-adevăr reală. - Nu, ridică-te.
Nu sunt Dumnezeu şi nu am de gând să devin nici califul de aur.
Dave Zellman. Rouses Point, New York.
Te-am visat, Mamă Abigail.
Sunt foarte bucuroasă că ai venit.
Sunt Marcy Halloran, Mamă Abigail.
Din Cleveland. Şi eu te-am visat.
- E aşa de căruntă, Stu. - Cine?
- O cunosc. - Stai.
Cine este această femeie?
Du-te la ea.
- Mă numesc Nadine Cross. - Poate că da, poate că nu.
Sunt din New York.
- Poate că eşti... - Poate că nu.
Nu te ţin mult.
Arăţi foarte obosită.
Sigur, oricine la vârsta ta oboseşte repede, nu?
- Mamă Abigail. - Bună, Joe. Ce să vezi?
- Ce naiba... - Lasă-mă.
Bună, Nadine.
Ai de gând să pleci iar fără să-ţi iei la revedere?
Am spus că am motivele mele şi nu voiam să răspund la întrebări.
Şi tot nu vreau, aşa că lasă-mă în pace.
Sunt gata, Brad.
Ascultaţi oameni. Suntem gata să-i dăm drumul.
Nu ar fi o idee rea să păstraţi în minte ieşirile de urgenţă.
Ok scumpo, să-i dăm drumul.
Sunt speriată.
Şi eu sunt puţin speriat.
- Lumina verde! - Bine!
Doamnelor şi domnilor, funcţionează!
Era ceva cu femeia aia din dimineaţa asta.
Era el?
Nu ştiu Doamne. A trecut aşa de repede.
Nu, nu-i asta...
şi eu sunt aşa bătrână să fiu...
căutând scuze către Dumnezeu pentru înţelegere.
Am păcătuit, în mulţumirea de sine...
şi în mândrie...
stând în balansoar ca o regină...
şi lăsându-i pe ei să vină la mine.
Lăsându-i pe ei să facă totul dar aplecându-se înaintea mea.
Oh, Doamne, ce să fac?
Arată-mi cum să merg, Doamne.
Ascult.
Aceasta nu este...
Bănuiesc că o să trebuiască să ne obişnuim cu asta din nou.
Ce am început să spun...
Mă întreb dacă nu ar fi bine să începem cu imnul naţional.
Thy will be done, Lord.
Sunt puţin nervos şi sper că sunteţi alături de mine.
Suntem, Stu.
Sunt în asta. O să o spun cât mai nedureros cu putinţă...
deci să plecăm toţi de-aici şi să bem o bere.
Înainte de toate...
Aş vrea să faceţi cunoştinţă cu omul care a pus în funcţiune centrala.
Brad Kitchner, ridică-te.
Ok, următoarea problemă, aşa-zisul Comitet al Zonei Libere.
Numele a venit de la Mama Abigail.
Unde este Mama Abigail? N-am văzut-o toată ziua.
- Aici este încă America... - Sunt sigur că este pe-aici pe undeva.
... şi presupun că orice porneşte de la ea, tot trebuie să se sfârşească cu noi.
Asta înseamnă vot.
Întâi o să vă prezint oamenii pe care îi votaţi.
Sunt unul din ei.
Stu Redman, din Arnette, Texas.
Următorul Nick Andros, din Ridley, Pennsylvania...
şi Ralph Brentner din Okie City.
Miss Frances Goldsmith din Ogunquit, Maine.
Ridică-te, Frannie. Lasă-i să te vadă cât de bine arăţi.
Susan Stern, prietena lui Brad Kitchner din Tacoma, Washington.
Domnul Glen Bateman din Woodsville, New Hampshire...
şi Larry Underwood, din New York City.
Aţi văzut unde sunt Lucy şi Joe?
Poate s-au dus la toaletă.
Dacă cineva are alte păreri...
Domnule preşedinte.
Preşedintele îl recunoaşte pe Harold Lauder.
Ne-am mutat şi am acceptat Comitetul Zonei Libere al Mamei Abigail...
în totalitate...
dacă toţi sunt de acord, asta este.
Nemaipomenit. Absolut nemaipomenit.
Judecătorule, putem face asta?
Fii sigur că putem.
Şi cred că e o idee foarte bună.
Băieţi, a fost acceptat şi...
noi am acceptat intrarea pe lista comitetului din agendă.
Presupun că se cuvine să întreb
dacă este cineva de pe listă, care doreşte să renunţe.
Un simplu vot e de-ajuns.
Toţi sunt de acord să accepte comitetul?
Da!
Se opune cineva?
Comitetul este acceptat.
Oh, nu.
Nu se poate.
Se cuvine să fie o "închidere" a comitetului.
Este foarte bine să avem din nou electricitate...
dar trebuie să înţelegeţi că oamenii nu au plecat din păturile unde au zăcut...
şi au închis toate instalaţiile când au murit.
A plecat!
Mamă Abigail!
A plecat.
Ce este? Ce s-a întâmplat?
"Trebuie să plec puţin acum.
Am păcătuit şi am presupus că ştiu intenţia lui Dumnezeu.
Trebuie să încerc să-mi găsesc din nou locul în lucrarea lui"
A scris ceva la sfârşit. Versetul 11:3.
"Când eşti mândru, apoi îţi e ruşine: dar cu modestie ajungi la înţelepciune."
Bine şi acum?
Asta nu schimbă mult situaţia.
Noi am visat-o pe Mama Abigail şi ea este reală.
Asta înseamnă că şi celălalt este real.
Trebuie să aflăm tot ce putem despre el.
Asta probabil înseamnă să trimitem spioni în vest.
Spioni?
Este o treabă urâtă, dar trebuie să facem tot ce putem.
Flagg este problema noastră chiar acum...
şi trebuie să avem încredere în Mama Abigail şi Dumnezeul ei.
Prietenul nostru în cizme de cowboy şi geacă de blugi...
nu are de gând să stea în partea lui de oraş din Rockies...
mormăind ameninţări.
Dacă planifică să vină din est şi să ne atace...
or să ne atace cu rachete nucleare.
... trebuie să ştim de asta.
Ok.
Să vorbim despre Flagg. Cum să ne uităm în partea lui de lume?
Puşti prost.
Îmi lipseşte chitara.
Scumpo?
Da, aşteaptă înăuntru, scumpo.
Trebuie să vorbesc cu tine, Larry.
Da, hai înăuntru.
Nu, aici afară.
Te rog.
Este femeia care a venit din New York cu tine?
Da. Du-te înăuntru, scumpo. Mă descurc eu aici.
- Ce faci aici, Nadine? - Îmi lipseşte căminul fericit.
Poate am venit să-mi cer scuze.
Îmi pare foarte rău...
pentru felul cum te-am părăsit...
şi pe urmă pentru felul cum te-am salutat.
Am fost doar surprinsă să te văd.
Da, bine.
Scuzele sunt acceptate. A fost uşor, nu?
E drăguţă?
Lucy. E cea mai drăguţă.
Bine.
Mă bucur pentru tine.
Am făcut o greşeală când te-am părăsit. Ştiu acum asta.
Cum a fost aseară la întrunire...
dragoste şi lumină...
Aş vrea să stau aici, Larry. Fă dragoste cu mine şi o să stau aici.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu contează.
Fă dragoste cu mine, Larry.
Fă dragoste cu mine şi totul o să fie bine...
şi o să avem grijă unul de celălalt.
Ai venit aici şi ai văzut-o pe nevastă-mea.
- Nevasta ta. - Da, nevasta mea.
Nu înţelegi? Este prea târziu.
- Înţelegi asta? - Da, cred că da.
O să te descurci, Nadine.
- Te-ai întors după lucruri? - Nu.
Ea a plecat.
Nu înţeleg de ce a venit, dar a plecat.
Te iubesc, Lucy.
O să te descurci.
Eşti aşa de inteligent, Larry.
Foarte, foarte inteligent.
Acum du-te la Harold, dar aminteşte-ţi cui aparţii de fapt.
Vacă. Adu-o.
Consideraţi că e o gustare.
Eşti bărbatul american perfect, Stu.
Avem energie electrică, şi tu te hotărăşti să faci grătar.
Curând când o să rezolve problema porcilor şi fotbalul de luni seara...
O să fiu în raiul bădăranilor.
Nick a propus să trimitem cel puţin 3 oameni în Las Vegas...
noi toţi credem că acest Flagg este căpetenia lor.
Scopul nostru este să aflăm care sunt planurile lui Flagg în legătură cu noi.
Vrea cineva să se plimbe puţin?
N-am fost aleşi decât de o zi...
şi am reinventat CIA.
Cine are nevoie de fotbalul de luni seara?
Ce altceva am putea face?
Are nevoie doar de o rachetă Scud cu o bombă atomică în ea.
Dacă a făcut rost de una, ce facem?
Cineva va trebui să încerce să-l oprească să o folosească.
Vreau să fiu unul dintre cei trei.
Este lăudabil, dar nici nu se pune problema.
De ce?
Pentru că nu ştim dacă se vor mai întoarce iscoadele noastre.
Între timp noi 7 avem treabă de făcut...
făcând Free Zone funcţional.
Asta-i treaba pe care am discutat-o seara trecută.
Poate nu-ţi place dar asta nu schimbă cu nimic situaţia.
Oh, Doamne, sunt politician.
Ăsta nu-i Colorado: e iadul.
Dacă asta-i calea, îl propun pe judecătorul Farris.
Bătrânul ăla? Cred că eşti nebun.
Stai puţin. O fi bătrân dar e destupat.
Şi nici nu e bolnav.
Nu cred că Flagg nu suspectează că am trimite un om bătrân ca judecătorul.
Dacă eu nu pot pleca, de ce nu o întrebăm pe Dayna?
- Este o idee bună. - Aşteaptă.
- Nu vorbiţi serios. - Ar fi bine să ne iei în serios.
Nu pot să cred că facem aici.
Dacă voiai să nu te murdăreşti pe mâini, mai bine nu intrai în comitet.
Probabil că trimitem oamenii la moarte.
Da, corect. Luând decizii de genul ăsta...
cu privire la tot.
Ori te maturizezi şi mergi mai departe, ori ieşi din grup.
Eşti rău când te enervezi, Stu.
Ok.
Deci cine este al III-lea miel?
Cercetaş?
Ai vreo idee?
Nick are o idee.
Este strălucită.
10, 9...
8.
Eşti obosit, Tom.
Obosit corect. Da.
7. Şi mai moleşit.
În curând vei adormi.
6, 5, 4...
3, 2, 1.
Dormi, Tom?
Da, Tom doarme.
- Mă auzi, Tom? - Da, te aud, Stu.
Nick este aici cu mine.
Fran, Larry, Ralph, Sue, Glen, sunt toţi cu mine.
Toţi prietenii mei, da.
Vrem să faci ceva, Tom.
Este pentru Free Zone.
- Este periculos. - Este vorba de el, nu?
Da, Tommy.
E un tip greu, cel care merge.
El poate chema şobolanii.
El poate vedea departe.
Dar îi este frică de noi.
Eşti acelaşi Tom, pe care Nick l-a întâlnit în Oklahoma?
Da. Nu.
Eu sunt Dumnezeu, sunt Tom.
Vrem să te duci în vest, Tommy. Poţi face asta?
Vest. Da, Tom cunoaşte vestul.
Este unde soarele apune.
Vrem să ţii ochii deschişi.
Larg deschişi.
Vrem să te uiţi pe aeroport...
şi să vezi dacă au avioane gata de zbor...
sau rachete. Ştii ce sunt rachetele, Tom?
- Rachete. - Da.
Vrem să vezi dacă oamenii se antrenează.
- Ca soldaţii? - Da.
Dar cel mai important...
vrem să asculţi.
Să asculţi ce spun oamenii despre Flagg...
şi despre Free Zone.
Trebuie să ştim ce intenţionează Flagg cu Free Zone.
Dacă are de gând...
Corect, Tom. Ai înţeles.
Poţi face toate astea, Tommy?
Să văd. Să ascult. Da.
O să-mi fie frică dar pot face asta.
Vezi...
şi pe urmă vin aici în Boulder...
când e lună plină.
- Înţelegi? - Da.
M-O-O-N despărţit "lună"
Întoarce-te şi spune...
dacă nu mă prind.
Dacă cineva întreabă de ce eşti acolo, asta o să-i spui:
- Te-au dat afară din Free Zone... - M-au dat afară...
... pentru că eşti retardat.
Retardat, da.
Pentru că poţi avea o femeie...
şi femeia va avea un copil retardat.
Retardat ca Tom.
Haide, termin. Nu-l lăsa acolo.
Spune-mi din nou, Tommy.
Ce vei spune dacă te întreabă?
M-ai dat afară pentru că-ţi era frică...
că aş putea avea o femeie...
care să aibă copii retardaţi ca mine.
Când vii înapoi...
o să călătoreşti noaptea şi o să dormi ziua.
Merg noaptea. Dorm ziua.
Dacă cineva te va vedea.
Dacă te vede o singură persoană, îl omori.
Îl omor?
Dacă sunt mai mulţi, fugi.
Întoarce-te când e lună plină.
Nu o jumătate de lună, nu mai puţin.
Mergi noaptea, dormi ziua.
Nu lăsa pe nimeni să te vadă.
Haide, Stu, trezeşte-l. Te rog, trezeşte-l.
Tom, ai vrea să vezi un elefant?
A fost bine?
Am fost întreg la cap ca înainte?
Nu, Tom...
a fost mult mai bine ca înainte.
Istoria ne învaţă că atunci când marea molimă a lovit...
aceia care nu au murit singuri, au murit în biserică.
Deci, e posibil să nu găsim nimic aici dar dacă totuşi găsim...
încercaţi să vă gândiţi la cadavre ca şi cum ar fi trunchiuri de copac.
- Va uşura situaţia. - Trunchi de copac.
Intră.
E casa ta până la urmă, nu?
Cine naiba eşti?
Sunt Nadine Cross.
Te-am văzut la întrunire seara trecută...
şi cred că m-ai văzut şi tu.
Ce faci la mine în casă? Şi cum ai intrat?
- Şi ce-i mirosul ăsta? - Cina.
Restul de Q şi A va trebui să aştepte până la masă.
Am pus două vase cu apă pentru spălat, în spate...
şi, sincer, ar trebui să le foloseşti. Ce-ai făcut?
Lucruri de care nu vreau să vorbesc, sunt toate la fel pentru tine.
Nu te gândi să pleci.
Categoric nu.
Friptură de conservă din păcate. O alegere slabă pentru un bucătar francez dar...
- A fost minunat. - Mulţumesc.
Magazinele sunt pline de ele. Ştiai?
Acum că producătorul nu mai este, ei se orientează către cereale.
Pentru prietenie.
O să fim prieteni, Nadine?
Foarte buni prieteni.
Te gândeşti să pleci în vest, nu?
La el?
Cine ţi-a băgat în cap ideea asta nebunească?
Am multe idei nebuneşti.
Stai să le vezi.
Eşti virgin, nu?
E ok. Şi eu sunt.
- Tu? - Eu.
Şi o să rămân aşa...
pentru că altcineva o să schimbe asta.
Cine?
Nu fi închis, Harold.
Dar putem încă face alte lucruri.
Lucruri pe care nu le-ai crede.
Orice în afară de lucrul acela şi e un lucru neimportant, sincer.
De unde ştii?
Taci, Harold.
Pentru noua cunoştinţă.
Şi prieteni absenţi.
Dispariţia bătrânei poate fi considerată fericită.
Oamenii vor trebui să gândească singuri...
ce sunt luminile şi cerul...
sau dacă Dumnezeu vorbeşte câteodată în tunete.
- Crezi că a murit? - Nu.
Ar trebui, dar nu cred că a terminat încă.
Sau să fi terminat cu noi.
Uite, judecătorule.
Vreau să vorbesc cu tine.
Nu e nevoie să te codeşti, Larry.
Ştiu de ce sunt aici şi accept asta.
Cum ştii asta?
Dacă cineva din comitet transmite informaţii...
Nimeni nu transmite nimic. Cel puţin nu mie.
Mă întreb care ar fi priorităţile mele...
dacă aş fi în locul tău.
Răspunsul e, cu siguranţă, informaţiile.
Asta înseamnă spioni.
Nouă ne place să-i numim iscoade.
Ok, iscoade.
Şi fiecare iscoadă...
trebuie ignorată de ceilalţi...
în caz de capturare sau torturare.
De crezi că nu poţi s-o faci, spune.
Pentru că nu poţi fi de folos nimănui...
întins pe jos mort de infarct pe drum, în New Mexico.
Plec mâine...
cu maşina.
Nord înspre Wyoming, apoi vest.
O să-mi fie frig. O să fiu singur.
Maţele mele poate nu vor funcţiona bine.
Dar altfel, o să fiu inteligent.
Presupun că da.
Ţi-a plăcut, Harold?
Da.
Da, dar nu am putut face multe pentru tine. Din contră.
Ştii, arată ca sângele.
Bănuiesc că de asta îl folosesc la slujbe religioase. Bea-l, Harold.
Cum ai intrat în casă?
El mi-a spus unde găsesc cheia şi acolo era.
Nu-ţi bei vinul?
- Flagg ţi-a spus cum să intri în casa mea? - Da.
A mai spus că ai motive să-i urăşti.
Pe toţi.
E acea femeie, nu?
O iubeşti.
Dar asta nu l-a oprit pe Redman, nu?
Era a mea.
Şi comitetul.
Femeia bătrână m-a lăsat pe-afară, dar pe ţăranul de Brentner, nu.
Mă surprinde că nu l-a inclus şi pe prietenul ei debil.
Este cineva în vest...
care nu ar lua ce e al tău.
Şi ne aşteaptă.
Ştiu. Ştiu că ne aşteaptă.
Atunci bea-ţi vinul.
Presupun că asta este, Tommy.
Eşti bine?
E timpul să plec să văd elefantul.
Da.
Călătoresc noaptea. Dorm ziua.
Vino înapoi când e lună plină.
Povesteşte ce-ai văzut.
Corect, Tommy.
Drăguţ Ralph că ţi-a împrumutat pălăria lui.
Mi-a spus să am grijă de ea...
şi să i-o dau înapoi când mă întorc.
Exact asta o să fac.
Aş fi dorit să mergi cu mine prietene. N-aş fi aşa de speriat.
Mulţumesc, Nick. Întotdeauna uit lucrurile de genul ăsta.
Urăsc să fiu retardat.
La revedere.
Ne vedem mai târziu, crocodilule.
După o vreme, crocodile!
- Relaxează-te, Miss Goldsmith. - Ok, te rog spune-mi Fran.
- Ai luat în greutate? - Cam 5 pounds.
O să fie totul bine?
- Ea sau el este bine. - Într-adevăr?
Vreau să te văd imediat ce te îmbraci.
Ok mulţumesc.
Eşti aşa de norocoasă. Brad şi cu mine tot încercam.
Cât de norocoasă sunt, rămâne de văzut, nu?
Gripa. Cine spune că a trecut?
Cine ştie dacă copilul va fi imun?
Hei! Eşti o carte, Hawk.
Da, una sălbatică.
Fă-o, Harold. Du-te.
Ce visai?
Ei o să aibă o şedinţă programată, nu?
Adică trebuie să aibă.
De fapt poate chiar au început.
- Cine? - Comitetul lor, Nadine.
Nu ştiu. Presupun.
Este dinamită în depozitul oraşului. Multe tone.
Mi-a spus. El mi-a arătat.
Ce tot vorbeşti?
O surpriză.
Una mare şi gălăgioasă.
Probabil nu săptămâna viitoare, dar curând.
Nadine, arăţi aşa de apetisant.
Aşa de suculentă.
- Da? - Da.
Vino aici.
Toate pistele sunt libere.
Este o dimineaţă frumoasă pentru muncă.
- Ce mi-ar place este o moţăială. - Da, corect.
De ce vrea şefu' ca pistele să fie libere?
Vrei să ai o viaţă frumoasă în Vegas, Richie?
Condiţii bune de muncă, fond de retragere?
Sigur.
Atunci nu întreba de ce Flagg face anumite lucruri.
E cea mai bună treabă, crede-mă.
Hei, Moose.
Pune ventilatorul ăsta în spatele camionului. Sigur.
Şi ia trusa cu scule din cabină şi du-o în biroul din magazie.
Poţi să faci pariu. M-O-O-N, aşa se desparte "trusa de scule"
Oh, Doamne.
Uşurel, fii atent la aripă.
- Atenţie, Trash. - Sunt atent, Carl, este ok.
Cu grijă, Trash, este o bombă.
Vrem să te uiţi la pista de aterizare...
şi să vezi dacă sunt oameni gata de zbor...
sau poate rachete.
Ţi-am spus să pui trusa în birou...
nu să fii aici, furişându-te.
Doar am auzit zgomot.
Nu vreau să ascult scuzele tale retardate.
Acum pleacă naibii de-aici.
Totul e bine, Barry?
Da, bine.
Ce naiba faci?
Nu te juca cu muzica mea, Nadine.
- E totul bine? - Nu.
Dacă scăpăm asta...
mă spălai cu părul tău alb, frumos...
pentru următoarele 2 săptămâni.
Scuză-mă.
Lasă-mă să fac o sugestie, micuţa mea regină disco.
Fă paşi.
Să fac paşi?
Da, pleacă.
Pentru că nu am idee cât de veche este asta.
Ştiu că dinamita veche, transpiră nitroglicerina.
Deci, du-te la plimbare.
Şi dacă auzi un zgomot foarte puternic...
probabil sunt eu zburând în cer.
Bine, dacă eşti sigur.
Da.
Du-te la librărie după cărţi.
Bună? Fran? E cineva acasă?
- Nadine? - Ce?
Suntem blestemaţi.
Da, ştiu.
Larry, vino.
Ok, linişte.
Da, aş vrea să deschidem adunarea.
Bunică Abigail!
Oh, Doamne e ea.
S-a întors.
- Harold, este... - Nadine, aici.
Foloseşte asta. Este foarte precis.
- Bine dar... - doar spune-mi când este 9:15.
Până atunci, ţine gura închisă.
O să se vadă frumos de-aici de sus.
Comitetul a avut 4 întruniri săptămâna trecută...
şi o să avem 2 săptămâna asta...
pentru a finaliza regulamentele şi procedurile...
pentru a stabili un consiliu de guvernare. - Fran...
- Adunarea decurge foarte încet... -... Stuart, Nick, Ralph.
Ce naiba?
Ascultă, trebuie să ieşiţi de-acolo. Chiar acum.
- Ralph, ce e? - Are dreptate. Ceva nu-i în ordine.
E în şifonier.
Nick, nu fă asta! Nu!
Plecaţi! Trebuie să plecăm!
Fă-o, Harold!
Aici este Harold Lauder.
Fac asta neconstrâns.
Ajutor!
Ajutaţi-mă!
Am murit?
Nu, copilă.
Nu eşti moartă.
Atunci de ce sunt aici?
Eşti aici să îndeplineşti voinţa lui Dumnezeu la fel ca oricine altcineva.
Dumnezeu nu v-a adus împreună să formaţi un comitet în Free Zone.
V-a adus împreună ca să trimită câţiva dintre voi mai departe.
Stuart este cel care trebuie să conducă, acum că Nick a murit.
Să conducă? Să conducă unde?
În vest.
Tu nu mergi. Numai 4 oameni:
Stuart, Ralph, Larry şi Glen.
- Tu... - Nu, Stuart nu pleacă nicăieri.
Va sta cu mine când voi naşte.
Niciunul din noi nu o să mai aibă de-a face cu Dumnezeul tău criminal.
Diavolul îşi cheamă mireasa...
pentru a avea un copil.
Îţi va lăsa copilul să trăiască?
Tată, mamă, nevastă, soţ...
împotriva lui, Prinţul din Palatul Înalt.
Am păcătuit în mândrie.
Şi voi toţi.
Acesta e trecutul acum.
E timpul...
să faci asta peste dorinţa ta...
la voia Domnului.
Este timpul să iei poziţie.
Trezeşte-te, scumpo.
- Am pierdut copilul? - Nu.
- Copilul este bine. - Spatele meu.
Doctorul spune că e o întindere.
Nu o să poţi alerga suta de metri pentru câteva luni...
dar cred că te poţi mişca.
Încearcă să te ridici.
Nick e mort.
- De unde ştii? - Ea mi-a spus.
Cine a mai murit?
- Putem vorbi despre asta mai târziu. - Nu, cine altcineva?
Chad Norris.
Al Bundell.
Angie Terminello.
Dick Ellis.
Susan Stern.
-20 sunt răniţi. - Cine a făcut asta?
Se pare că Harold Lauder şi femeia Cross.
Unde sunt? Au plecat?
Da.
Spune-le să plece.
Mai puţin aceia...
care au rămas din comitetul vostru.
Bine, 10 minute. Nu mai mult.
Haideţi cei care nu fac parte din comitet, să iasă. Să mergem.
Stai.
Asta vă priveşte pe tine şi pe Fran...
la fel ca pe aceşti oameni...
care trebuie să plece în sălbăticie.
Ce vrei să spui, "în sălbăticie"?
Este voinţa Domnului, daţi-mi...
şi o să umblu singur în sălbăticia mea.
Adunaţi-vă lângă mine.
Spune-ne, Mamă.
Voi 4 plecaţi în vest...
nu luaţi mâncare sau apă...
dar plecaţi chiar astăzi...
în hainele pe care le purtaţi.
O să plecaţi pe jos.
Ştiu că unul va eşua...
dar nu ştiu cine va fi.
Ceilalţi vor fi aduşi...
înaintea acestui Flagg...
care nu e om...
ci o creatură de sub pământ.
Nu ştiu dacă o să-l înfrângeţi.
Ştiu doar ca Dumnezeu doreşte să vă duceţi...
şi cu ajutorul lui Dumnezeu...
veţi sta în picioare.
- Dacă noi nu vrem? Ce? - Haide.
În privinţa asta sunteţi liberi...
ca Eva în acea grădină.
Mergeţi unde doriţi.
Aceasta a fost întotdeauna dorinţa lui Dumnezeu.
Dar asta vrea Dumnezeu de la voi.
Să fiţi corecţi.
Drepţi.
A murit.
Magie albă...
asta e tot ce-a lăsat.
Stuart, te rog spune nu.
Te rog.
Scumpo cred că dacă cineva dintre noi spune nu...
atunci poate toţi vom muri.
Ai grijă de tine.
Te iubesc...
ştii.
Jură-mi că te întorci.
- Jur că încerc. - Asta nu e de-ajuns.
Mulţumesc.
- Trebuie să plecăm. - Spune-mi că mă iubeşti.
- Ştii că e aşa. - Dar trebuie să te aud spunând asta.
Te iubesc.
Bine, Kojak. Vino băiete. E timpul să plecăm.
Hai, Kojak, să plecăm.
Te rog Doamne...
dacă eşti acolo, te rog, ai grijă de ei.
Stephen King - Virus mortal Partea a IV-a - Virusul
Eşti bine, Stu?
Da. Nu-i vorba de mine.
Cred că este Harold.
Ceva i s-a întâmplat.
Nadine!
Ajută-mă!
Ai spus-o chiar tu, Harold.
Suntem blestemaţi.
Nu poţi să mă laşi aşa!
Nu poţi să mă laşi aici!
Am coastele rupte.
Piciorul meu. Întoarce-te!
Dacă mă laşi, Bobby Terry...
Gin!
Postul 9 dacă mă auzi răspunde.
- Este Henreid! - Ştiu asta!
Sunt aici, d-le Henreid.
Dar nu am văzut nimic încă, nici măcar o maşină.
Ţine ochii deschişi.
Şi aminteşte-ţi ce ţi-am spus. Nu-l opri.
Corect. Adică, am înţeles.
Să ţii minte.
Vrem ca ceilalţi să ştie bine cu cine au de-a face.
Deci, fii atent.
Am înţeles!
Dacă praful de puşcă ar fi creier, la tipul ăsta nu i-ar exploda nici nasul.
Lloyd? Te întorci?
Hei, am crezut că vrei să dormi.
E posibil să am nevoie de somnifere.
Zi-mi "doctorul."
Tu eşti ăla care serveşte. Ar trebui să le ridici.
N-ai nimic în cap, ştii asta?
Eşti un ratat.
El a fost! Haide. Ne scapă!
Ţine minte. În burtă.
El îi vrea capul.
Când o să trag cu asta, nu mai rămâne decât capul.
Rămâi aici. Şi ia tăietorul de lăptuci din faţă.
Ok, să vedem.
Să nu tragi în cap.
Nu o să tragi într-un om neînarmat nu, bătrâne?
Eraţi în Copperfield?
Te-am văzut trecând. Dave Roberts.
Oh, Doamne! Împuţitule!
L-am omorât, Dave!
L-am omorât, Dave.
Eşti în rahat, fiule.
Ţi-am spus să nu-l ţinteşti.
Bine, taci naibii din gură.
Sunt Lloyd.
Judecătorul e mort.
Ce?
Curăţat!
Curăţat. Un eşec total!
Ai înţeles, idiotule?
Da, am auzit.
Este timpul să te ocupi de nr. 2.
Ştii ce este?
Am ştiut de la început, de fapt.
Ascultă-mă, Lloyd. Ascultă-mă foarte atent.
Trezeşte-te!
Vino.
Îmbracă-te, târfă spioană.
Uită de baie. Aici.
Da, aici.
Lloyd, m-ai văzut dezbrăcată pentru ultima oară în scurta ta viaţă mizerabilă.
Mă duc acolo şi dacă îndrăzneşti să mă opreşti...
O să mă străduiesc să-ţi aranjez o operaţie de schimbare de sex.
Scuză-mă.
Las-o să treacă.
Dacă încearcă să se încuie, sparge uşa.
Ştii că m-am prefăcut de fiecare dată nu, Lloyd?
De ce naiba râzi?
N-am venit aici riscându-mi viaţa...
şi culcându-mă cu tine, Lloyd, de plăcere.
Voi ştiţi ce micuţul vostru Dumnezeu pune la cale?
Ce credeţi voi că fac acolo în Indian Springs?
Dacă nu ieşi în 30 de secunde...
poţi să-i ţii predica lui Flagg, în chiloţi.
Da!
El spune "broasca", tu sari. Nu aşa merg lucrurile?
Este cel mai puternic bărbat pe care l-am văzut.
Te înşeli. Şi eşti prost.
Haide.
- Am adus-o, R.F. - R.F. Ce frumos.
Trimite-o înăuntru, te rog.
Dayna. Bună, intră.
Te aşteptai la Charles Manson cel puţin, nu?
Nu ştiu la ce să mă aştept.
Săracul Lloyd a avut o experienţă urâtă în Phoenix nu demult.
L-a marcat. Stai jos, Dayna.
- Ce s-a întâmplat cu scaunele? - Le-am scos.
Mincinoşii stau în scaune, ştii.
Cei care spun adevărul, stau jos.
Prietenii tăi din Boulder te-au trimis să spionezi. Corect?
- Presupun. - Tu...
Judecătorul...
şi încă cineva. Nu prea pot să o văd pe a III-a persoană.
Câteodată, de obicei, de fapt, pot să-mi dau seama de lucrurile astea singur.
Mă număr printre norocoşii care au ceva puteri psihice.
Dar de fiecare dată când încerc să-l găsesc pe al III-lea spion...
tot ce pot vedea...
este luna.
M-O-O-N, aşa se desparte "luna".
Asta înseamnă ceva pentru tine, Dayna?
Nimic.
- Dar judecătorul? - Nu contează judecătorul.
Acum fii atentă, scumpo.
Sunt dispus să-ţi dau lucrurile...
şi să te trimit la prietenii tăi, în Boulder.
Şi când te întorci vreau să le vorbeşti despre mine...
că doar încercam să ne punem pe picioare, ca şi ei...
că nu vrem să le facem rău.
Atunci ce fac Carl Hough şi ciudatul ăla de Trashcan Man în Indian Springs?
Plănuieşti să muţi depozitul de rachete, acolo...
în New Age cumva?
Nu contează Trashcan Man.
Las-o moartă. Nu este niciun motiv să continuăm cu spionajul.
Vrăjitoarea voastră neagră şi bătrâna e moartă. Oamenii voştri sunt derutaţi.
Dacă a existat vreun motiv să vii aici, acum nu mai este.
Mama Abigail nu e moartă.
Mă tem că da.
Nu te cred!
A murit în comă. Fără să spună o vorbă.
Deci. Asta este, dragă.
Vrei să spui că pot pleca?
Mai e ceva.
- Ce anume? - Omul lunii. Cine este?
Nu ştiu.
Cred că ştii.
Nu, serios, nu ştiu. Nu am ştiut nici de judecător...
până când l-am auzit pe Lloyd vorbind despre el cu nişte tipi din Idaho.
Are sens.
Dar tot aşa, ştii acum.
Ştii şi o să-mi spui. Înţelegi?
De ce nu ştii tu? De ce nu ştii deja?
Nu ştiu.
Spune-mi târfă! Spune-mi.
Ţine asta!
Oh, dragă.
Spune-mi ce vreau să ştiu.
Înainte să termin cu tine, o să te rogi de mine să-mi spui.
Întoarce-te când e lună plină.
Când e lună plină.
M-O-O-N despărţit "luna".
Fii atent!
Debitul.
Ce e, Stu?
Este Harold.
E mort.
Habar n-am cum sau de ce ştiu, dar e mort.
S-a împuşcat în cap.
Ulei de armă.
Simt în gură gustul.
Doamne ai milă de sufletul lui.
Hei, Trash! Ce-a spus bătrâna doamnă Semple când i-ai dat foc la pensiune?
Oamenii care se joacă cu focul, fac pipi-n pat.
Lasă-mă.
Nu-mi mai vorbi de bătrâna doamnă Semple şi lasă-mă-n pace!
Ţine-l departe de mine!
O să te lovesc în ouă, Trash.
O să te lovesc în ouă şi-o să-ţi fac câteva sute de tratamente cu electroşocuri.
Hei, Trash! Te-am căutat peste tot.
N-am încredere în el.
Stai puţin.
Stai naibii puţin.
Oh, Doamne, nu!
Lasă-mă în pace!
N-am putut să-l ajut!
Îmi pare rău!
Nadine.
Aici.
Aici, iubito.
Aşa. Pe aici.
Randall?
Tu eşti?
Am aşteptat atât de mult.
Aşteptarea s-a sfârşit.
- Nu. - Este prea târziu să spui nu, dragă.
Mult prea târziu.
Oh, Doamne, nu!
Pariez că nu ai fost în formă aşa de bună, din copilărie.
Acum 100 de ani, nu?
Ştii, este un motiv întemeiat pentru această mică plimbare.
Şi Mama Abigail a ştiut când ne-a trimis...
doar cu hainele pe noi.
Suntem nemâncaţi. Şi mai important capetele noastre sunt goale.
La naiba, al meu a fost gol de la început.
Serios.
Suntem chiar în mijlocul marelui Nicăieri American...
mai puţin bagajele.
Ne-a vrut curaţi, goi.
Gata să fim umpluţi iar de lucruri noi.
Poate lucruri mari.
Aproape sigur ultimele lucruri.
Hai, Kojak. Prinde!
Bun venit în Las Vegas, doamnă.
Deci, dacă debilul e important...
să te asiguri că ştie că eu i-am spus.
- Eu. - Am înţeles. Fii fără grijă.
- Lloyd. Îmi pare bine că te văd. - Am crezut că ne vedem seara trecută.
Ştii cum e cu însurăţeii.
Nu am reuşit să-l găsim pe Trash.
Am căutat în deşert la vest de Indian Springs.
Este un ţinut mare, o să ia ceva timp.
O să se întoarcă singur. Când vine, vreau să fie dat deoparte.
Dar cu milă.
Mă îndoiesc că înţelegi asta, dar eu...
dar am o simpatie pentru băiatul ăsta.
- Nu vreau să sufere. - Bine.
- Mă gândeam... - Spune-i!
Ce copil prost crescut.
Hai dragă.
Poate fi important. Fata asta crede că a văzut pe cineva...
Mai târziu. Vino în după-amiaza asta. 1:00 e perfect.
Între timp...
E nebună după mine, Lloyd.
Nu se satură.
Fă cu mâna.
Suntem morţi...
şi ăsta e iadul.
Mi-ai promis că o să-i spui.
Taci! Taci naibii!
Poţi să te ocupi tu, scumpo?
Cred că nu.
Lloyd. Intră.
Nu cred că ţi-am prezentat-o pe soţia mea.
Aş vrea să-l cunoşti pe Lloyd Henreid, soldatul meu nr. 1.
- Încântat de cunoştinţă. - Oh, nu. Daţi-vă mâna, copii.
Dă mâna, Nadine.
Foarte bine.
Poţi să o laşi acum, scumpo.
Soţia mea e indispusă.
Ea are şi un bebe la cuptor.
Poate că cele două sunt legate.
Vrei ceva de băut, Lloyd?
Un chef mic pentru Randy, Jr.
Da, un gin tonic.
Băutura campionilor. Fă două.
Poţi să stai jos, iubito.
Scuză-mă, dragă.
Chirurgul general a spus că femeile gravide nu trebuie să bea.
Sau pot, înainte să moară de gripă. Nu, Lloyd?
Sunt 4 oameni pe drum din Boulder...
vin pe Route 73 pentru nişte motivaţii nebune...
ştiu doar doi dintre ei şi pe vrăjitoarea lor moartă.
Îi vreau legaţi, aduşi aici.
Trimite-l pe Barry Dorgan.
O duzină de oameni buni.
Vrei să-i interoghez?
Mă gândesc la ceva mai inventiv aici.
Nativii par odihniţi.
Ce-i cu slăbănoaga aia de jos?
Ce vrea?
Crede că a văzut al treilea spion, seara trecută.
A spus că l-a văzut în Kansas...
împreună cu un surdo-mut.
Nu ştiu, dar acest surdo-mut sună ca unul din ei...
Ce?
Ce-am făcut?
M-ai lăsat să urc fără să-mi spui?
Aş putea să-ţi rup gâtul uşor. Poate o fac!
Am încercat să-ţi spun. Nu m-ai lăsat.
Urăsc aceste lucruri!
Priveşte la ele!
- Cum e băutura, Lloyd? - Perfectă.
E pe perete.
O să-ţi spun ceva, Lloyd.
Pentru un tip care şi-a transformat colegul de cameră într-o canapea...
- ai mare curaj? - Mulţumesc.
Nu-i aşa, Nadine?
A spus da.
Acest tip pe care fata crede că l-a văzut...
Care este numele lui?
Tom Cullen.
Poate nu contează prea mult. Totuşi.
Trimite 100 de oameni. Pune-l pe Russ Dorr la comandă.
Poate au noroc şi dau peste el.
Dar cu Trash? Ce vrei să fac cu el?
Ţine minte...
când se întoarce, trebuie să fie rapid şi nedureros.
Ascultă, R.F., e totul bine?
Foarte bine. De ce întrebi?
Unii dintre băieţi sunt un pic îngrijoraţi.
Şi eu sunt puţin îngrijorat, ca să-ţi spun drept. Asta-i tot.
Totul e bine, Lloyd.
Totul va fi bine atâta timp cât ştii cine e şeful...
şi cine are puterea.
Corect?
Da.
Vin pentru tine, tu ştii. Bătrâna i-a trimis, înainte să moară.
Mişcă-ţi fundul înăuntru.
Tot ce-ai făcut aici se destramă.
Vor spune că un simplu retardat a trecut de Randall Flagg.
Vor spune că judecătorul Farris a trecut de oamenii tăi în Idaho.
Este mort ca Iuda Iscarioteanul.
Se vor întreba şi de Dayna.
Toţi ţi-au trecut printre degete.
Şi şoptesc, Randy.
Parcă-i văd, părăsindu-şi posturile în mijlocul nopţii.
Şi tu nu-i poţi vedea.
Şi când vor ajunge aici...
Stu...
şi Ralph...
şi Glen...
şi...
Când vor ajunge aici...
timpul tău se va sfârşi şi eu voi privi.
Voi privi din iad cu copilul tău în braţe.
Vino înăuntru, Nadine.
Îţi dau tot ce vei dori.
Poţi să mi-l dai pe Larry din nou?
Sămânţa ta e rece.
Minţi!
Nu!
Nu mai contează.
Nu e cale de ieşire acum.
O să stau chiar aici.
Mă auzi?
Chiar aici.
Focul.
Marele foc.
Viaţa mea pentru tine!
Deci, de ce m-ai scos de-aici?
Pereţii au urechi?
Deci?
Eu şi alţi câţiva o tăiem.
Omule, cred că sunt nebun că-ţi spun asta. E ok.
O tăiaţi unde?
America de sud. Lângă Rio.
Jenny a fost acolo şi spune că e frumos.
Apă proaspătă, fructe proaspete, ocean...
Vor să uite că au fost legaţi...
cu Majestatea Să Infernală.
- Deci ce spui? - Eu?
- Sunt prins. - De ce?
- Merge prost aici. Nu simţi? - Poate.
Dar el m-a salvat de la moarte prin înfometare. Şi asta nu-i tot.
El m-a schimbat, ştii?
Şi are încredere în mine. Deci, da, rămân.
Omule, eşti nebun.
Probabil ai dreptate.
Am crezut că o să fie rău. Nu am văzut nimic rău.
Omul nu vrea nici măcar să bea apă.
Şi droguri? Uită de asta.
Mă gândeam.
Poate nu mă întorc în Vegas deloc.
Mexico este la doar 300 de mile în direcţia aia.
- Ce-a fost asta? - Doar o căprioară. Sunt peste tot.
- Poate ar trebui să verificăm. - Ia-o înainte.
De ce să merg înainte în întuneric...
poate-mi rup piciorul după un nebun în cizme de cowboy?
Mai bine ai grijă, Rich. Omul poate auzi lucruri...
- şi vedea lucruri. - Flagg nu mă sperie.
Billy, dă-mi alta. O să stau acolo...
M-O-O-N...
se desparte "luna".
Cineva ar trebui să anunţe departamentul autostrăzilor din Utah.
Trebuie să fi fost un aflux de oameni.
- Crezi că poţi, Glen? - Cred că da.
Ce crezi, Kojak?
Nimeni dintre noi nu s-ar descurca mai bine.
Să mergem.
Du-te profesore!
Bine!
Veniţi, băieţi!
Atenţie, băiete.
Haide, Stu!
- Floare la ureche. - Da, poate.
Am fost norocoşi.
Am simţit că dacă pun un singur picior greşit totul se prăbuşeşte.
Partea asta nu-i mai bună.
Ok, cine-i primul acum?
Merg eu.
Băieţi aşteptaţi până ajung sus.
Fii atent.
Floare la ureche.
- Atenţie. - E bine.
Vezi.
Ţi-am spus. Floare la ureche.
Oh, Doamne!
Uşor. Uşor.
Nu la cap. Este...
- Nu te mişca. - Piciorul meu.
Stai liniştit, Stu.
Sunt bine. Continuă.
Gata.
Ăsta e un mod bun să te sinucizi, Bateman.
- De unde ai luat apă? - Turul autobuzelor...
- cam la un sfert de milă de-aici. - Mulţumesc.
Au şi bere.
Dar nu vreau să iei astea cu alcool.
Le-am adus cu mine pentru artrita mea.
Ralph şi cu mine vom merge data viitoare, Glen.
- Stai aici cu Stu şi odihneşte-te. - Unde să meargă?
Trebuie să-ţi facem o targă. Să te luăm de-aici.
Trebuie să ne alimentăm. În Green River ar fi bine.
Nu, Larry.
- Nu merg. - Ce tot vorbeşti?
Am spus nu. Nicio excursie în Green River. Nici targă.
- Este împotriva regulilor jocului. - Ăsta nu e joc, Stu.
Stu are dreptate, Larry.
Mama Abigail a spus că unul din noi nu va reuşi.
Ce înseamnă asta?
Ce spui? Eşti profesor de facultate, pentru Dumnezeu.
Nu mai sunt. În caz că nu eşti la curent, şcoala s-a închis.
Am crezut că e prietenul tău!
Sigur că este.
Dar asta nu contează acum.
- Este planul lui Dumnezeu. - Taci din gură cu Dumnezeu.
M-am săturat să aud de Dumnezeu.
Toată călătoria asta s-a bazat pe ideea...
că Mama Abigail ştia despre ce vorbeşte.
- Corect. - Nu-i corect!
Asta nu-i voinţa sau planul lui Dumnezeu.
El este terminat şi tu ai piciorul rupt, Stu!
- Nu o să te las aici. - Larry, ascultă.
- Ce? - Ascultă.
Când am plecat în călătoria asta ne-am pus vieţile...
în mâinile Mamei Abigail şi lui D-zeu. Acum asta nu schimbă cu nimic situaţia.
Dacă El vrea să mănânc, o să-mi trimită mâncare.
Dacă vrea să beau...
va trimite ploaia.
Asta-i treaba Lui. A ta este să îl înfrunţi pe Flagg.
Acum, trebuie să faci asta. Trebuie să pleci fără mine.
Ştii cât de nebunesc sună?
Ştii cât de absolut de nebunesc sună?
Mulţumesc.
Mai mult de 3 sau 4 cred că sunt fatale.
Ştii asta?
Da. Cred că da.
La revedere, Stu.
Mi-a părut bine că te-am cunoscut.
Dacă ne vom întoarce vreodată pe-aici...
Dacă te întorci.
Între timp, să rămânem cu "la revedere", Ok?
Kojak! Vino băiete.
Pleacă băiete.
Mi bine întoarce-te şi ia-l.
Mama mai spunea, "Toate lucrurile se fac după voinţa lui Dumnezeu"
poate e mai bine aşa pentru un câine mare şi prost.
Ai mare grijă de el, East Texas!
Bravo, Kojak.
Eşti un băiat bun.
Vrei asta? Cred că e timpul, nu?
Se agravează, băiete.
Se pare că o să mor de gripă până la urmă.
E destul de haios, dacă te gândeşti.
Aici, băiete.
Mănâncă. Mi-a dispărut pofta.
Mănâncă.
Îmi lipseşti, Frannie.
Îmi lipseşti.
Deci. Asta e.
"N-o să-mi fie frică de diavol"
Să mergem!
Nu trageţi. Flagg îi vrea vii.
Stai!
Stai, a spus.
Ce faceţi?
Unde este Stuart Redman?
A suferit un accident pe autostradă, domnule...
El este Paul Burlson, primul meu ajutor.
Eu sunt Barry Dorgan, şeful securităţii în Vegas.
Ce fel de accident?
S-a lovit la un deget de la picior de o buturugă.
Domnule Dorgan, şefule Dorgan, căpitane Dorgan, sau cum vrei să îţi zic...
de ce nu trecem peste asta?
Bine. Prin puterea cu care am fost învestit, fund-deştept...
- Vă arestez. - În numele cui?
- Ştii în numele cui vorbesc. - Atunci de ce nu o spui?
Sau o spun eu pentru tine.
El se numeşte Randall Flagg...
dar în realitate, este un apostol al iadului.
Ai notat asta în carneţel, domnule Burlson?
Mă întreb dacă o să-mi spuneţi şi numărul asigurării sociale.
Ok, îi vreau despărţiţi.
Luaţi-l pe gălăgios şi pe bătrân şi puneţi-l în spatele maşinii mele.
Ia-l pe fermierul John şi pune-l la tine în spate, Ace.
Haideţi! Calm.
N-avem nevoie de astea. Pentru asta am venit aici.
Avem un mesaj pentru zeul vostru de cositor.
Zeu de cositor?
Omule, asta e nostim.
Am petrecut 22 de ani în poliţia din Santa Monica.
Ştiu ce se întâmplă când oameni ca tine ajung să conducă spectacolul.
Nu avem niciun drogat în Vegas.
Voi puteţi spune la fel?
Până şi un om cu inteligenţa ta aparent limitată...
ar trebui să poată vedea că experienţa ta...
de câteva cazuri de copii abuzaţi şi consum de droguri...
nu justifică îmbrăţişarea unui monstru.
Asta-i bună. Foarte bună.
Ai primit medalia umanitară Rodney King pentru ziua de azi.
E aproape sfârşitul pentru ei nu, Larry? Simţi?
Da.
Lăsaţi cătuşele. Urcaţi-i în maşini. Acum.
Mişcă!
Sunteţi extraordinar, domnule gândac.
Putem lua lecţii de la tine...
în special în lumina evenimentelor noi.
Am o idee când voi pleca...
astăzi, mâine...
dar tu vei rămâne tirist, nu?
Îţi faci comisioanele alea de gândac.
Gândacul e terminat.
Randall Flagg.
Şi nici pe jumătate sperietoarea la care ne aşteptam.
Aş vrea să-l cunoşti pe asociatul meu, domnul Lloyd Henreid.
Lloyd, fă cunoştinţă cu domnul Glen Bateman.
Încântat de cunoştinţă.
Cum stai cu artrita, Glen? Pot să-ţi spun Glen?
Pare dureros.
Pot aranja asta. Vrei să o fac?
Fără dureri de încheieturi până la sfârşitul vieţii.
- Tot ce trebuie este să ceri. - Ce mai târg.
Doar să ceri. Cere-mi să-ţi iau durerea.
Nu e chiar aşa de rău, pe bune.
Cât despre restul vieţii, cât de lungă va fi?
6 ore? 12?
Actualmente am hotărât să te las să pleci.
Serios?
Minunat.
Sigur, nu pot pleca fără prietenii mei.
Sigur, nu. Nu, o să fiţi împreună.
Mâine dimineaţă. Pe seară, dacă preferi.
Încă o dată, tot ce trebuie să faci este doar să ceri.
Dar, pentru favoarea asta mare...
cred că ar trebui să ceri în genunchi.
Opreşte-te.
- Nu mai râde la mine. - Scuză-mă.
E doar pentru că am făcut aşa o afacere...
şi s-a dovedit că nu eşti de fapt decât un gândac...
învârtindu-te prin-prejur, făcând mici comisioane de gândac.
Împuşcă-l.
- Ce? - M-ai auzit.
Împuşcă-l, idiotule!
E doar un bătrân.
Nu poţi face nimic ca lumea? Stă chiar în faţa ta!
Dacă într-adevăr simţi că ar trebui să împuşti pe cineva...
Îţi sugerez să-l împuşti pe Flagg.
Lumea lui se dărâmă, o ştim amândoi.
Cred că de asemeni ştim că poate face mult rău în căderea lui.
Tu poţi schimba asta.
Împuşcă unul din noi, oricum.
Eu sunt cel care te-a scos din puşcărie, când murei de foame.
Au fost cei ca el care te-au pus acolo...
şi au lăsat super-gripa să se răspândească în primul rând.
Dar tu alegi, Lloyd.
Minte domnule Henreid. Ştii asta, nu?
El mi-a spus mai mult adevăr decât oricine în viaţa asta amărâtă.
Bine domnule Henreid...
nu eşti mai bun.
Taci din gură, nenorocitule!
Cred că l-au...
Da, şi eu.
"Tatăl Nostru care ne eşti în ceruri..."
"sfinţească-se numele tău."
"Vie împărăţia ta, precum în cer, aşa şi pe Pământ..."
"Priviţi, un cal slab..."
"şi cel ce-l călăreşte e Moartea."
Trebuie să vezi ce vine, Stuart...
şi să duci vestea, pentru a nu fi uitată.
Acum trezeşte-te.
Trezeşte-te!
Nu pot. Nu pot, Mamă.
Trebuie să ajung acolo.
Stu! Prinde-mă de mână.
Prinde-mă de mână.
Tommy?
Piciorul meu.
Cum...
Eram la est de aici şi Nick mi-a spus că trebuie să mă întorc.
Poate vorbi în vis, Stu. Nu e o limitare?
Da, Tommy, este o limitare.
Eşti bolnav? Aşa pare. Da.
Este gripă, Tommy.
Nu-i o târfă?
- Trebuie să te duc înăuntru undeva. - Nu, nu încă.
De ce nu, Stu?
Nu ştiu...
dar cred că o să aflăm în curând.
O să aşteptăm aici.
De ce a trebuit să-l ucizi pe Glen?
A încercat să evadeze.
Ştii...
într-una din zile o să fii împuşcat încercând să evadezi, Dorgan.
Şi tu, Ratty.
Da. Unul mai puţin Rat Man în lumea nouă.
Taci din gură cu vrăjitoria asta!
Nu fi un cur!
- Ce e asta? - O să vezi destul de curând.
Ucide!
Mişcă!
Ieşi afară, căruntule.
Disco a murit!
Omorâţi-i! Pe amândoi!
- Nu-i mai bine să-i opreşti? - Numai Flagg poate.
Numai dacă spune, o să-i predăm mulţimii.
Uite, căruntule. Cânta puţină muzică de drum.
Unde pleci, o să călătoreşti, îţi garantez.
Înapoi!
Păstrează distanţa, la naiba. Păstrează distanţa.
Faceţi loc.
Dacă mişcă, zboară-le capetele.
Hei, nu eşti faimos?
Acum sunt şi eu.
- Stai! - Încerc.
Leagă-i. Fă treabă bună.
Dacă mă gândesc la mama...
Pune-le cătuşele!
Crezi că mă sperie, Dorgan?
Din punctul ăsta un glonţ în cap pare bine pentru mine.
Nu îngreuna lucrurile mai mult decât trebuie.
Crezi că pot face asta?
Spune-mi ceva şefule.
Te-au învăţat asta la poliţia din Santa Monica?
Nu prezinţi nimic în faţa lui Dumnezeu.
"Nu mie frică de ce rău."
Ascultaţi-mă! Toţi!
Nu mă aştept să opriţi asta...
dar ar fi bine să ţineţi minte ce vedeţi în seara asta!
Pentru că data viitoare ar putea fi rândul vostru să muriţi aşa.
Ai terminat domnule Underwood?
Tu eşti cel care e terminat.
Iau asta ca un da.
"Eu, Randall Flagg, declar că aceste..."
De ce nu le spui adevăratul nume?
"... declar că aceşti oameni sunt insurgenţii...
responsabili de distrugerea avionului nostru neînarmat din Indian Springs...
şi pentru moartea lui Carl Hough.
Pentru aceste crime sunteţi condamnaţi la moarte prin dezmembrare.
Este de datoria fiecăruia dintre voi să fiţi martori la pedeapsă."
Cei care au copiii mici sunt scuzaţi.
Dă-i drumul, Barry.
Hei, oameni. Nu este un act american.
Trebuie să oprim asta.
Whitney.
Ar fi trebuit să stai cuminte. Te-aş fi lăsat să pleci.
De ce ar trebui să te păstrez?
Dă un nou înţeles propoziţiei "gura mea e sigilată" nu, Whitney?
Un foc pentru tine.
Unul mare pentru tine!
Este o bombă. Are o bombă!
Scoate-l de aici, Lloyd.
Am adus-o pentru tine. Pentru tine!
Ia-l!
Viaţa mea pentru tine.
Trash?
Tu eşti, Lloyd?
Nu pot să văd bine.
Ochii mei, sunt ciudaţi.
Sunt eu, Trashy. Ce ai aici?
Una mare. Focul.
O bombă A.
Focul pentru tine!
Ascultă-mă, Trash. Trebuie s-o scoţi de aici. E periculoasă.
Întoarce-te. Înapoi, laşilor.
Împuşcă-l, Lloyd.
Împuşcă-l pe nebun.
Promisiunea e ţinuta. Amin.
Larry.
Vezi asta?
Mâna lui Dumnezeu.
Du-o de aici!
Focul.
Amazing Grace.
Va-ţi descurcat bine băieţi. Veniţi acasă.
Du-ne acasă.
"Am văzut un cal slab...
"şi un călăreţ slab pe el...
"şi calul se numea Ciumă...
"şi numele călăreţului era Moartea."
Ce e, Stu?
Este sfârşitul Las Vegas-ului.
Şi al lui Randall Flagg...
dacă Dumnezeu e bun.
Dar Glen şi Larry?
Şi Ralph?
- Eşti gata, Tom? - Ok.
Te rog Doamne doar puţin ajutor.
Ok. Să facem o încercare.
- Ok. Urcă. Haide. - Ok.
O să fie bine, Stu? O să fie bine?
Da, cred că da.
Asta o să te ajute să te simţi mai bine, Stu. Este unt de arahide cu jeleu.
M-O-O-N, aşa se desparte "unt de arahide cu jeleu"
mama mea îmi dădea întotdeauna când eram bolnav.
Mă ajută totdeauna.
Te rog mănâncă, Stu. Trebuie să mănânci.
Dacă nu mănânci o să mori.
O să fiu singur, Stu.
Trebuie să mănânci pentru mine.
Te rog, Stu. Nu muri.
Tom.
Eşti chiar tu?
Stu spunea că eşti mort.
Stu este foarte bolnav, ştii.
Ştiu. Are gripă.
Am încercat să-l hrănesc cum făcea mama...
dar nu vrea să mănânce. Sunt speriat, Nick.
E ok. Eu ştiu ce să fac.
Haide, Tom.
Asta o să te facă bine. Da.
De unde ai ştiut să iei astea, Tommy?
Nick mi-a spus.
În vis poate vorbi. Ţi-am spus asta?
Da, cred că da.
Tommy, ce nu e bine?
Nu-mi mai aduc aminte cum arăta Nick.
A fost cel mai bun prieten al meu.
Haide.
A fost întotdeauna bun cu mine.
Nu-mi mai aduc aminte cum arăta.
Sunt aşa de prost. Nu ţin minte nimic.
Sunt multe lucruri importante pe care ţi le aminteşti.
Sunt încă în viaţă.
Nu aş fi dacă nu erai tu.
Chiar plecăm acasă, Stu? Ca Dorothy în vrăjitorul din Oz?
Fii sigur. Mergem acasă.
E nebunie, ştii. Nu mai vine nimeni aici iarna.
E iarnă. Timpurie, dar prezentă.
Acum, fii atent.
- Ar putea fi Stu sau... - La naiba, nu e nimeni!
Cine-i acolo?
Băieţi, identificaţi-vă sau tragem.
Sunt ei!
Nu pot să cred. Ce s-a întâmplat cu piciorul tău, Stu?
E rupt. Nu contează. Suntem îngheţaţi. Hai în camion.
Pe urmă vreau să mă duci acasă, la Frannie.
Ce? Hai.
Ce nu-i bine?
Ce-i asta?
Nu ştiu exact cum să-ţi spun, Stu...
- Ce? Ce este? - Copilul.
A venit mai devreme şi are gripă.
E un vis?
Nu, scumpo. Nu e vis.
Nu pot crede...
Acum aştept să se sfârşească.
Apoi noi doi, poate o luăm de la capăt.
Dar George a spus că nu avem cum să ştim...
dacă copiii vor fi imuni.
- Să nu ne gândim la asta acum, Frannie. - Nu mă pot abţine.
Am un gol mare şi negru în mine.
Nu pot să nu mă întreb cu ce am greşit? Ce?
Nu prezinţi nimic în faţa lui Dumnezeu.
- Pentru început suntem împreună, ştii? - Da.
Stu, nici nu ştii cât de bucuros sunt. Cât de bucuroşi suntem toţi.
- Hei, doctore. - Copilul a murit, nu?
Nu. Din contră. Cred că a trecut criza.
Vrei să spui...
că o să fie bine?
Da. Cred că va trăi.
A fost o adevărată bătălie...
şi mulţi copii din primul an ar putea să nu se descurce aşa bine.
Dar când ambii părinţi sunt imuni...
vom vedea sfârşitul gripei.
E un miracol.
Da, într-adevăr.
Ai o fiică frumoasă, Fran. Să ai mare grijă de ea.
O să am. O să avem.
Bună.
- Putem veni mai târziu... - Nu.
Şchiopătezi.
- Am auzit că eşti însărcinată. - Da.
Lucy, Larry...
Nu, ştiu. Ştiu ce s-a întâmplat.
Sunt sigură că la sfârşit...
au fost în picioare.
De asta te-au trimis înapoi, nu?
Să povestesc cum a fost.
S-a dus...
dar am copilul lui.
Poate că nu e tot ce-am dorit sau am visat că vreau...
dar trebuie să fie suficient.
Nu plânge. O să fie bine.
E aşa de frumoasă.
Nu, nu plâng pentru ea.
Ci pentru toţi ceilalţi, pentru paturile goale.
Priveşte!
Ştiu, se uită la copil.
Nu e frumos?
La fel de scump ca în Eden.
Crezi că oamenii se pot schimba?
Crezi că e posibil?
Nu ştiu.
Chiar nu ştiu.
Poate ea ştie.
Sfârşit