Subtitrarea: Al_Mic/Zeeko. Subtitrari-noi Team.
www.subtitrari-noi.ro
Uită-te la noi, plimbându-ne de colo-colo,
mereu suntem grăbiţi, mereu suntem în întârziere...
Cred că de asta îi spune rasa umană.
Ce am creat noi mai mult în lumea asta, este conexiunea.
Unor oameni li se întâmplă la prima vedere şi atunci ştii ce ştii.
Destinul lucrează într-un mod magic.
Şi asta e bine pentru ei.
Ajung să trăiască într-un cântec pop, într-un tren expres.
Dar asta nu este adevăratul mod în care merge.
Pentru noi ceilalţi este mai puţin romantic.
Este complicat, e un dezastru. Este vorba de timpul nepotrivit,
când este îngrămădit de oportunităţi
şi să nu fi în stare să spui ceea ce trebuie să spui,
când trebuie s-o spui.
Cel puţin aşa a fost pentru mine.
Taxi, taxi, urcă-te în el.
Fată grasă pedalează. Târfă arătoasă.
Faţă de porc, faţă de porc.
Vino la mama. Faţă de porc, vina la mama.
Faţă de porc, vina la mama.
Am o faţă de porc. Faţă de porc, hai la mama.
Faţă de porc... Am o faţă de porc...
Voce de bărbat, voce de bărbat mic. Ochi mici, voce de bărbat mic.
Ochi mici, voce de bărbat mic.
Ochi mici, voce de bărbat mic care se uită la mine.
Nu ai ochi mici şi nu eşti un copil.
El aşa a spus şi asta e de rău. Şi aşa e, sunt un băieţel cu ochii mici
care nu ar trebuie să poarte vestă.
E un nebun din colţul străzii.
Kassie, asta e şi ideea, nimeni nu este politicos.
Eram o reflexie roşie a tipului ăsta şi am fost prins la mijloc.
Nu pot să cred că asta încă te deranjează, Wally.
Mă deranjează.
Am ceva noutăţi, te rog... vreau să-ţi arăt ceva.
Mai întâi vreau să-ţi arăt eu ceva. Uită-te la asta.
- Ce este? - Se pare că am o tumoare.
- Eşti aşa un pămpălău. - Nu este un apus de soare.
- Eşti aşa de obositor. - Sănătatea mea te oboseşte?
- O să mă ocup de moartea mea mai târziu. - E rândul meu. Vezi asta?
Da.
Este raportul dolar/yen, l-am cumpărat acum o săptămână.
Bravo ţie.
- Acum uită-te la el în felul ăsta. - Da, invers.
Da, dacă cineva pe care îl ştii are stocul acesta. Ce sfat i-ai da?
- Nu ştiu, sunt baze financiare, ştii tu... - Ceva simplu, nu te mai reţine.
- Trebuie să vinzi aia, se duce în jos. - Exact.
Wally, aşa arată fertilitatea unei femei de la o anumită vârstă.
- Şi? - Şi aş vrea să fii primul care ştie...
- Ca o să am un copil. - Eşti însărcinată?
Nu, nu încă, dar lucrez la asta.
Am fost la doctor. A spus că nivelele mele sunt foarte bune.
Şi a spus că mucoasa mea interioară este minunată.
- Mulţumesc pentru asta. - Apoi, a început să vorbească de vârsta mea
şi eu chiar începeam să aud de timp şi de ce să aştept.
Ştii tu... am început să...
Poţi să te opreşti din a face sex cu mâncarea?
- Scuze, ştii că fac asta în mod normal. - Şi apoi mi-am spus, pot face asta.
Am un loc de muncă grozav în televiziune
şi nu am nevoie de un bărbat ca să am un copil.
Tehnic vorbind, ai nevoie. De unde toate astea? E vorba de Paul?
Pentru că dacă este, de ce nu îl încadrezi într-un dezastru de-al tău
şi mergi mai departe?
- Asta nu are nimic de-a face cu Paul. - Eu cred că are.
- Şi mulţumesc că ai adus vorba de asta. - Tot ce spun este...
Nu te crampona de asta, trebuie să te uiţi la relaţia ta
ca la un avans al următoarei etape. Descurcă-te cu cea dinainte.
Ştii ce, m-am săturat să mă gândesc cum ar trebuie asta să fie, da?
Sunt pregătită s-o fac acum. Viaţa curge.
- Asta e dintr-o reclamă? - Nu.
- Oare? - Da.
- Ai cumpărat DVD-ul? - Unul, dar a fost ceva ce m-a impresionat.
Wally, ştii ce? O să fac asta. Vreau să am un copil.
Şi caut în piaţă nişte... material seminal "spermă".
- Şi... - Şi?
Şi vreau să mă ajuţi să găsesc.
Şi cum o să faci, o să le ceri CV-urile, te uiţi după sportivi?
Ştii, toate lucrurile acestea sunt o prostie. Am auzit de o femeie din Queens,
credea că cumpărat sperma unui tip sportiv şi se pare că era de la un vagabond.
Nu ai auzit asta.
Copilul a devenit vagabond şi încearcă să vadă ce a pierdut.
- Ai inventat toate astea. - Oare?
De ce eşti în trenul ăsta?
Pentru că nici pe departe nu am terminat de vorbit despre asta.
Wally eşti un vortex. Am patru interviuri săptămâna asta
şi trebuie să mă pregătesc pentru unul, bine?
Ascultă, dar ce e în neregulă cu sperma mea?
- Sperma ta? - Merge.
Nimic, sunt sigură că ai o spermă grozavă.
Da, aşa este.
Dar ştii tu, noi suntem cei mai buni prieteni, nu e ciudat? Asta e ciudat.
- E ciudat, ai dreptate. - Altfel... cum să spun asta.
- Tu eşti un pic nevrotic. - Aşa e.
- Eşti un pic absorbit de tine şi pesimist. - Am înţeles.
Nu sunt pesimist, scuze, sunt realist.
- E o diferenţă mare. - Ei bine, nu e vorba despre tine, bine?
- Fie că te împaci cu asta sau nu... - Te rog nu o spune...
Viaţa curge.
Ar fi luat sperma dacă o loveai peste faţă. Ce, te ia drept prost?
- Eşti gelos, e ceva natural. - Ba nu sunt.
- Nu sunt gelos. - Ai de-a-face cu treburi grele.
Ai tot dreptul să fii supărat. Te-a pus în zona prieteniei.
Acum şase ani, frăţioare.
E un loc rece şi neospitalier mediu
pentru bărbaţii care sunt nişte specii pe cale de dispariţie şi acum
vorbim despre sperma ta. Care este depreciată de ea...
- Asta trebuie să doară. - Să fie clar, nu m-a pus în zona prieteniei
Ne-am pus amândoi în zona prietenilor,
e un loc neutru şi tu ştii asta.
Nu şi cu voi doi.
Ai avut şansa ta cu Kassie şi tu, Wally ai încercat şi ai eşuat.
Am încercat... ce înseamnă asta?
Ai dăruit prea mult, prea repede. E modul cel mai rapid de a ucide romantismul.
Trebuie să ascunzi nebunia măcar pentru început.
Ca să fiu clar, care dintre cele trei căsnicii eşuate ale tale
te-a învăţat lecţia asta?
- Toate trei sunt speciale şi sofisticate. - Exact.
- Apreciez sfatul, dar sunt bine. Da. - Eşti?
Pentru că nu ştiu de ce mi-ai trimis un e-mail cu fotografia subbraţului tău.
Ţi-am spus că am crezut că am o tumoare, şi nu a fost subbraţul?
Sper.
- Spune-mi că nu l-ai invitat pe Wally. - Bineînţeles că l-am invitat.
- Pentru că o aduce pe fata aia de pe net? - S-a despărţit de el.
Şocant. Ştii că am un orgasm mult mai mult de cât o relaţie de a lui?
Termină. Îmi pare rău.
Acestea sunt subiectele care se vor discuta, părinte.
Ştiu că Wally e puţin incomod, dar cel puţin spune ce este, ştii ce vreau să spun?
Când lucrurile devin prea intime, el ridică un zid.
Nu am încredere în nimeni mai mult, mereu mă apără.
Am înţeles, Kass, e un tip bun dar e total indisponibil.
Nimeni nu e total indisponibil.
Haide, vreau să zic, trebuie să fie cineva şi pentru el.
Gata.
Sper ca petrecerea asta să nu iasă nasol.
- Trebuia să-i iei lui Debbie un cadou. - Haide.
E 30-a ei aniversare, e foarte vulnerabilă.
Mă îndoiesc că are doar 30 de ani, îmi pare a fi mai bătrână.
Uite ce am decis, vreau un donator cu care să mă întâlnesc.
Vreau pe cineva pe care să-l privesc în ochi.
Să-l ţin de mână, dar nu pot face asta prin banca de spermă, nu?
Deasemenea, vreau spermă proaspătă, nu vreau congelată.
- Nu congelată. - Congelată este reconfortant, totuşi.
- Ce fel de calităţi vrei? - Simţul umorului.
E cel mai important.
De ce spun femeile mereu că simţul umorului e cel mai important lucru,
când ştim că asta e o minciună?
Bine.
- Atunci, înălţimea. - Nu.
Dar, ştii tu, amuzant şi înalt.
- Haide, Wally, nu vrei să dansezi cu mine? - Nu, eu nu petrec, fato.
- Vreau doar să privesc, ştii? - Eşti aşa un anti petrecăreţ.
Nu vreau să-ţi stric momentul, faci o treabă grozavă să strici petrecerea acolo.
Te-ai îmbrăcat pentru petrecerea mea, e aşa frumos.
Cu plăcere.
Genial.
Bine, cine mai dansează cu mine?
E o petrecere amuzantă.
Am lucrat la astea.
Nu au făcut un box cinstit.
Ai dreptate, nu m-am gândit la asta, ai perfectă dreptate.
Hei, m-am plictisit, hai să luăm un kebab.
Wally, el e Declan, e regizor.
- Salut. - Salut, Wally.
- Wally e un prieten vechi de-al meu. - Are dreptate.
- Analist.
- Serios, vino cu mine. - Aş vrea să rămân.
- Nu prea cred. - Ce?
Wally, vrei să-mi aduci nişte chipsuri?
Declan, ştii, nu mai sunt, dar uite un sfat, du-te la colţ şi ia-ţi.
- Hai să mergem. - Să luăm noi?
- Da. - Serios?
Da.
- Parcă nu voiai să ieşi afară. - M-am răzgândit acum o secundă.
Doar puţin, bine?
- Ai văzut că te-am scăpat... - Las-o moartă.
Haide.
Ce?
- E căsătorit. - Divorţat.
- Minte. - De unde ştii?
Pentru că are un semn pe deget unde ar trebui să fie inelul.
- Ce? - Doar nu crezi că e donator, nu?
Ştii ce, nu ştiu, dar tot o fac.
Despre ce vorbeşti? Ai înnebunit?
O să-l laşi pe căpitanul proştilor să fie tatăl copilului tău, nu te deranjează?
- Încă nu ştiu. - Bine.
Uite care e treaba, eşti pe cont propriu.
Bine.
Wally... Wally!
Wally!
Declan, Declan.
- Kassie a trebuit s-o şteargă. - Ce?
- Kassie a trebuit să plece. - Unde?
A trebuit să se ducă la casa unui dealer, tipii ăştia sunt puţini paranoici, scuză-mă.
Şi s-a dus acolo singură să cumpere nişte droguri, nişte Ecstasy şi nişte viagra.
- Te adoră. - Mă adoră?
Te adoră, parcă zici că e ca un măgăruş în călduri, o să vezi tu.
Uite adresa, trebuie să te duci chiar acum.
Du-te, serios, să pregăteşti şi nişte cuvinte de siguranţă, bine?
Wally!
L-ai trimis pe Washington Hights?
Da, în Harlem era prea uşor, trebuia ceva mai bun.
Nici măcar nu voiam s-o fac.
E doar o idee, ştii, mă gândeam la asta.
- De ce eşti aşa de ciudat în ultima vreme? - Nu sunt.
Ba da.
- Nu cred că ar trebui s-o faci, ştii? - Ce?
Toată chestia cu copilul.
- Wally, încetează! - Nu e bine, nu e natural.
Dacă vei întâlni pe cineva mâine, bine? Poate peste 6 luni de acum.
Vă îndrăgostiţi, dar până să realizezi asta e prea târziu.
De ce e aşa de greu pentru tine să accepţi?
Nu o să aştept o versiune a la ce ai spus tu care nu o să se întâmple niciodată, bine?
Nici eu nu am vrut asta. Nu am crescut în Minnesota visând la ziua în care voi pune
un anunţ în ziar că caut un donator de spermă.
Dar sunt aici şi asta se întâmplă. E înfricoşător şi nu pot conta pe tine,
nu-ţi pot cere sprijinul fără să emiţi judecaţi.
Credeam că eşti prietenul meu.
Da.
Cred că ar trebui să nu ne mai vedem o vreme.
Deja ai învăţat să vorbeşti ca o mămică, nu?
Taxi.
Ne vedem mai târziu.
Nu sunt doar prietenul tău, Debbie, ţi-am văzut prietenii.
- Te urmăreşte cineva, tipule? - Da.
- Să ghicesc, probleme cu Kassie? - Nu.
Nu e nicio problemă, nu ne mai vedem o săptămână, a zis că vrea o pauză.
- Vrea pauză? - Da.
Ce, ai şase ani?
Nu ai apărut la întâlnirea cu cromozomii şi îţi pune pauză?
Fă nişte sex cu prietenele ei, Mars.
Bine, mănânci batoane de ciocolată la viteza a doua.
Nu e la 2. Cu siguranţă nu e.
Iau puţină energie. Eu sunt în zona arderii grăsimilor.
Tu arzi muşchi, nu grăsimea.
- Aloha. "Bun venit". - Bună.
Mulţumesc.
Înţeleg, eşti ocupată. E confuz, o să-mi mai pun un d-ăsta.
Mă descurc, ai văzut că am făcut asta de unul singur?
- Mă gândeam la ochii tăi. - Bună, Wally.
Bună.
- Ceva mai tare? - Nu, mulţumesc,
nu mă ating de chestiile tari în seara asta.
Cine face aşa ceva? O petrecere pentru inseminare?
- E vreun doctor pe aici? - Da.
Doctorul Ollinson.
Tipul ăla? Care arată ca şi când ar fi făcut medicina într-o tabără?
E profesor. Seara asta a fost ideea mea.
Aşa o face toată lumea în ziua de azi.
Kassie o să se ducă în camera cealaltă. Noi o să plecăm
şi o s-o lăsăm să-şi facă treaba cu eprubeta aşa mare.
Chestia asta nu ar trebui să fie curată? De ce e aici?
- Râd de tine. - Debbie, pune aia jos.
O să folosească un dispozitiv medical. Dar, ştii tu, practic e acelaşi
lucru, deci...
Încântător.
Wally, ce e în neregulă cu tine?
Ai nişte ioni negativi care sar ca puricii.
Încearcă asta, o să te facă mai puţin nervos.
Ce e asta?
Le-am furat de la mama mea. Sunt ierburi.
Dar ar putea avea proprietăţi farmaceutice.
Dacă iau una, pleci?
Cred că ar trebui să schimb guacamolly. Ştii, trece de la verde la maro...
la fel ca pulovărul ăla al tău.
Incredibil.
Asta e ceva ciudat.
- Numai Kassie ar face-o aşa. - Da.
- Nu o ştiu aşa bine. - Îţi dau ceva de băut?
Da, mulţumesc, barmane.
- Eu sunt Wally. - Roland.
Eu sunt donatorul.
Da... Roland donatorul.
Eu sunt Wally, cel mai bun prieten a lui Kassie.
- Nu-i nimic. - Minunat.
Mă simt ca un trofeu.
Eşti obişnuit cu asta, nu? Să te întreb ceva,
de ce faci asta?
- Ne-ar prinde bine banii. - Nouă?
Mie şi soţiei mele. E chiar acolo.
- E frumoasă. - Da, mulţumesc.
E lumina vieţii mele, e sufletul meu pereche.
- Pariez că e şi aerul aripilor tale? - Da, da.
Da, nu câştig aşa de bine dintr-un salariu de profesor. Sunt un profesor
asistent în Columbia. Predau tradiţiile.
- Da? - Da.
- A sosit timpul, eşti pregătit? - Bine.
Ai o cameră frumoasă.
- Ai totul pregătit, ştii tu. - Mă cheamă datoria.
Mi-a plăcut să vorbesc cu tine, Wally.
- Faceţi loc, a sosit vreme. - Fără presiuni.
- Bună. - Tocmai ţi-am întâlnit vikingul.
- E minunat, nu? - Da, delicios.
- Ce faci aici? - Vrei adevărul?
Sunt speriată.
Am crezut că dacă o să fac o petrecere, ştii tu, o să fie distractiv, dar...
e foarte înfiorător.
- Haide... - Crezi că sunt nebună, nu?
Cred că vrei să ai un copil şi cred că asta e natural.
Nu eşti nebună.
Eşti în regulă.
Mulţumesc.
- Wally, tu înţelegi, nu? Înţelegi. - Înţeleg.
Unde îmi este coroana?
Voi fi bine, sunt doar puţin emoţionată.
- Coroana e fantastică. - Pa.
Sunteţi pregătiţi?
Înainte să trecem la problema principală,
vreau să fac un toast pentru donatorul nostru, Roland.
- Da. - Roland, unde eşti?
Uite-l.
- Cum a mers? - Debbie.
Deasemenea, vreau să fac un toast şi pentru Kassie a noastră,
care eşti o inspiraţie pentru noi celelalte de aici.
Iei taurul de coarne.
De Venus şi o faci.
Pentru Kassie.
Este uimitor, o facem pentru noi.
Dumnezeule.
Îmi place cântecul.
Hai să dansăm.
Hei, Wally...
Da, sunt înăuntru, hei, foloseşte baia cealaltă.
Kassie.
- E cineva înăuntru? - Sunt aici.
Scuze.
- Capul meu, te rog? - Eşti concediat.
Te duci de râpă. Ce naiba a însemnat aia noaptea trecută?
- Cum adică? - Ai venit la 3 dimineaţa la mine.
Stai puţin.
- Am venit la tine azi-noapte? - Da.
Şi vorbeai nişte baliverne, am avut coşmaruri după asta, omule.
- Ce am spus? - Nu ştiu.
Ceva de un viking.
Nu ştiu, că muzica era sinistră.
Şi m-am speriat, e foarte întuneric noaptea.
Te-am urcat într-o maşină repede, m-a costat 40 $. Am făcut cinste.
- Leonard, nu îmi amintesc nimic din asta. - Ce?
Cum să nu-ţi aminteşti? Ştii că am strigat la un moment dat Diane Sawyer?
Diane Sawyer! Nu îţi aminteşti asta, deloc?
- Diane Sawyer de la "Good Morning America"? - Da, apropo, mereu este aşa de calmă, nu?
Foarte atrăgătoare, complexă. Cred că a fost mis... într-o lună.
Am fost la petrecerea lui Kassie şi după asta...
- Cred că am leşinat. - Ai leşinat?
- Da. - Ai vomitat la mine acasă ca o adolescentă.
Chiar nu îţi aminteşti nimic?
Nu, nimic.
Îţi spun eu, ai nevoie de ajutor.
- Ce mai faceţi? Bine? - Mulţumim.
Diane Sawyer.
Pentru o crimă care va spune puternic...
Oregon, locul...
Unde se anihilează conştiinţa...
- Chiar trebuie să vedem partea a 2-a? - Haide, devine din ce în ce mai bine.
Promiţi?
Nu glumesc, e incredibil, ce încearcă tipul ăsta să dovedească?
- Kassie. - Te rog.
- Mie mi s-a părut extrem de convingător. - Nu e convingător.
E ca şi cum ţi-ai introduce personajul, ştii?
Un personaj foarte mic, nestabil care...
- Sincer... - Sunt însărcinată.
O să-l facă pe rege să arate mai prost decât tipul ăsta, adică,
nu poartă pantaloni, e necesar.
Ai auzit ce am spus?
Da.
A venit la mine ca să-mi spună că se mută înapoi în Minessota.
Ceva de un loc mai bun de a creşte copii şi cu nişte bunici iubitori.
Chiar mi-a prins bine partea a 2-a. Pentru că a trebuit să spun că
tipul dezbrăcat a ajuns să omoare multă lume şi mi-a plăcut.
Peste două săptămâni, Kassie a plecat. A încărcat camioanele şi au plecat.
Probabil a văzut ce greşeală gigantă a făcut cu viaţa ei.
Mi-a cumpărat un căţeluş terrier.
A trebuit să refac podeaua după o lună.
Ce văd oamenii în câini, sau mai rău, în copii?
Am promis că ţinem legătura, dar pe cine păcălim, ea e o mamă singură
şi eu locuiesc în New York.
Au fost felicitările de Crăciun şi e-mail-urile, nimic altceva...
Şi după şapte ani şi două relaţii ratate,
un stoc de acţiuni care au căzut şi nenumărate întâlniri "oarbe",
iată unde eram, exact unde Kassie m-a lăsat.
Unul dintre prietenii mei mi-a spus că eşti încă singur, nu mi-a venit să cred.
Da, vezi tu, o să încerci să mă "scoţi de pe piaţă" după prima întâlnire, Pauline?
- Da, mă gândesc la asta. - Să mergem mai departe.
- Bine, New Jersey? - De acolo eşti şi tu?
Pentru că trebuie să muncesc o grămadă ca să-mi permit a doua casă.
Totuşi, asta ar putea fi o scuză, poate mă ascund de...
ştii, trădarea New-Yorkului...
Care o să-ţi creeze nişte resentimente,
dar tu pari tipul de persoană care ar pune la suflet asta, nu?
Mai târziu te-ai fi autodistrus.
- Aşa sunt. - Şi eu sunt genul de persoană
care m-aş învinui pentru asta.
Şi făcând mai mult muncă în oraş ca să mă obişnuiesc cu vina.
Bineînţeles, dacă sunt numai în oraş, o să ajung într-o cameră de hotel,
masturbându-mă în faţa internetului.
Şi tu o să fii acasă cu nişte probleme de beţie de după amiază.
Şi eu o să ajung un burlac patetic de 50 de ani care poartă trening, în cluburi,
vorbind cu femei cu care nu ar trebui să vorbesc, pentru că înseamnă că te înşel.
Sau totul o să fie bine.
Mă gândesc, doar...
taci şi zâmbeşti, nimic nu iese bine din gura ta dacă vorbeşti.
Aveţi un mesaj.
Wally, sunt Kassie, ghici ce? Ne mutăm înapoi în New York.
Am o ofertă uimitoare de la ABC şi i-am găsit o şcoală superbă lui Sebastian.
Deja exersează. Sună-mă, asta e foarte incitant.
Bine, pa!
M-am gândit, poate că după cină ne ducem pe la barul ăla de vin
la care mereu obişnuiam să mergem. Şi cred că bătrânul ăla care mereu se dădea la tine.
- Cred că încă e în viaţă. - Dumnezeule, cât de bătrân este?
- Cred că are vreo 150 de ani. - Sebastian preferă alcoolul puternic.
- Sebastian? Nu o să fim doar noi 2? - Nu vrei să-l vezi?
Haide, ştii ce, cred că ar trebui să-i iei un mic cadou.
- Sau mare. - Cadou mic, nimic mare.
Ei bine, îi iau...
- Îi iau un coş de baschet. - Nu e genul sportiv.
- Şi ce ar trebui să-i iau? - Colecţionează rame de fotografii.
- Rame de fotografii? - Da, e ciudat.
Şi pune fotografii în ele.
Asta e foarte neobişnuit, Cassie.
- Debbie îţi transmite salutări. - Serios?
- E bine aici? - Nu ştiu, fă cum vrei.
Ascultă, ne vedem în seara asta, bine?
Wally, mulţumesc că mi-ai respins cererea de prietenie.
- Ai auzit? - Poţi să-i spui lui Debbie
că face parte din planul meu măreţ de a o scoate din viaţa mea.
- Da... nu-i pot spune asta. - Nu-i nimic.
- Bine. - Ne vedem mai târziu.
Bine.
Bună, o caut pe o doamnă tânără care... uite-o acolo.
Scuzaţi-mă, domnişoară.
Bună.
- Arăţi minunat. - Uită-te la tine.
- Cine te-a învăţat să te îmbraci? - Nimeni, despre ce vorbeşti?
Îmi place.
Ce face Sebastian, unde este?
E acolo. Ascultă, dacă se comportă ciudat să ştii că are probleme cu adaptarea locului.
Dar se uită la peşti.
Cred că o să fie bine.
Matthew, haide este timpul să mergem.
Cred că am tulburarea psihică Sims.
M-am uitat la rechin şi nu am simţit nimic.
Nu ştiu ce e asta, dar sunt sigură că nu o ai.
Scumpule, el e unchiul Wally, salută-l.
- Bună. - Bună, Sebastian.
Tulburarea psihică Sims. Îţi atacă emoţiile,
lipsa de interes şi de plăcere şi a vieţii sexuale.
Nu am fost destul de clară cu privinţă la site-ul Web M.D?
Sebastian, uite, Wally are un cadou pentru tine.
Să vedem ce ţi-a luat.
Da, am. Uită-te la asta.
Atât de drăguţ, Wally. Foarte drăguţ.
Este de argint, una de ediţie.
- Dar unde e poza? - Ce poză?
Cea care vine cu rama, e cea mai importantă parte.
- Ce? - Rama asta a fost folosită.
- Mulţumesc. - S-a făcut. Uită-te la asta.
Bine, băieţi. Uite o surpriză uriaşă.
Am sunat dinainte şi am rezervat asta,
sunteţi pregătiţi pentru cea mai bună raţă din lume?
- Nu pot să mănânc raţă. - Cum adică nu mănânci raţă?
Wally, ştii ce le fac raţelor la fermele de apă?
Scumpule, cred că alea sunt gâşte.
Nu, am citit şi despre raţe.
Le bagă raţelor 7kg de mâncare forţată pe gât
printr-un tub de plastic care le bagă pe gât.
Am sunat la fermă şi am ordonat asta.
Raţele au o boală de ficat şi nu pot merge.
Natură e în criză şi e doar un singur mamifer de învinuit.
- Ce se întâmplă aici, ce are? - E încăpăţânat.
Ghici ce, asta m-a costat 48 de dolari
şi o să fie cea mai bună masă pe care ai mâncat-o.
Nu o să mănânc, unchiule Wally.
Şi o să te urăsc dacă o faci.
Bine, hai să nu mai spunem ură, scumpule.
- Am putea mânca orez cu sos. - Perfect. Orez cu sos.
E un compromis minunat,
unchiului Wally îi place orezul.
- Te place. - Glumeşti, nu?
Nu, asta înseamnă că te place pentru el.
Ascultă, îmi poţi face un favor?
Îl supraveghezi tu câteva ore în weekendul ăsta?
Nu cred că...
Vezi tu, trebuie să mă duc la o orientare a părinţilor la şcoală şi m-ar ajuta mult.
Deasemenea, cred că o să fie bine dacă staţi împreună, ştii tu, un timp de a vă cunoaşte.
Scuză-mă. Bună.
Îmi poţi aduce nişte apă cu gheaţa...
şi nişte...
- Scuze pentru asta. - Nu te îngrijora, n-a fost scump, bine?
Voi renunţa la cerealele. Sunt mai bune decât bananele.
Asta sună delicios.
E ca un fel de banană.
Scumpule, stai pe aproape. Nu e minunat?
- Doamne... - Crede că sunt lesbiană.
- Ce? - Cică sunt singura mamă pe care o ştie
fără un tip C şi crede că sunt lesbiană.
- Mami, pot să intru? - Nu, scumpule, trebuie să mergem acasă.
E foarte deştept şi cuminte şi consideră totul...
- Pur şi simplu nu se plictiseşte. - Hei, a intrat înăuntru.
Da, face asta.
Ce e un tip C?
Asta face parte din povestea naşterii lui.
- Asta trebuie să fie bine. - E o poveste pe care i-o spun
despre cum a ajuns aici.
I-am spus că mami nu a avut un soţ.
Dar l-a dorit aşa de mult, încât nu a mai aşteptat nici măcar o zi.
Şi s-a dus la doctor.
Şi doctorul a spus: Dacă ieşi în lume
şi te străduieşti din greu, vei găsi o persoană specială care,
dacă o rogi foarte frumos,
îţi va da spermă, ca s-o pot pune în burtica mea.
Am înţeles.
Am citit toate cărţile despre cum ar trebui să vorbesc despre asta...
şi până când se întâmplă, nimic nu te poate pregăti.
Până în ziua în care copilul tău vine acasă plângând de la şcoală,
pentru că un şmecher i-a spus că e un experiment ştiinţific.
Bine, eu o să intru.
- Cine era? - Un mesaj, un mesaj de la Roland.
- Cine e Roland? - Tipul cu sperma. Donatorul.
- Încă vorbeşti cu el? - Da, l-am sunat când m-am întors.
- De ce? - E un motiv pentru care nu am vrut
ca donatorul să fie anonim.
Pentru că atunci când Sebastian o să pună întrebări, să am răspunsurile.
Şi aş vrea să-l cunosc pe tipul ăsta, ştii? Cred că într-o zi o să mă întâlnesc cu el.
Ce o să creadă doamna Roland de asta?
Nu e nicio doamnă Roland. Au divorţat.
Apropo, îmi pare foarte rău de divorţul tău.
Mulţumesc, nu-ţi face griji.
Nu vreau să vorbesc despre sfârşitul căsniciei,
nu vreau să te plictisesc cu detalii despre cum m-a înşelat.
Să spunem că va trece o perioadă de timp
până când o să mai am încredere în cineva.
O să mă mărginesc la asta.
Da, corect.
Ascultă, nu ai nicio obligaţie să faci ceva
şi ştiu că nu te aşteptai să faci şi altceva în afară de donare,
care, apropo, te-ai descurcat de minune.
- Nu voiam să... - Kassie.
Vreau să spun pe viitor, dacă o să înceapă să pună întrebări şi...
- Kassie. - Da.
Am fost onorat să mă suni.
- Serios? - Mă întrebam de asta... de el şi...
de tine şi de cum a decurs...
Roland, ai vrea să vezi o poză cu el?
Mi-ar plăcea.
Să văd.
- E frumos. - Nu-i aşa?
Trebuie s-o spun, Kassie.
Mă văd mai mult pe mine în el decât pe tine.
Nu am apucat să-ţi spun asta pe atunci, dar chiar îţi respect alegerea.
Felul cum ai făcut asta. Ai avut mult curaj.
A fost curajos şi nu mai e mult curaj în lume.
- Ce? - Nimic, doar că...
- Ai spus ceva drăguţ. - E adevărat.
Ei bine, asta a decurs mai bine de cât mă aşteptam.
- La fel şi la mine. - Da.
Mereu i-am considerat pe pinguini un mister.
Cred că Papa Charm e un mister.
- Am o petrecere de aniversare. - Da?
Bucură-te de asta, o să fie un moment în viaţă
când o să vrei ca omenii să nu ştie când e ziua ta.
De ce nu ar vrea cineva ca lumea să ştie de ziua lui?
Pentru că este naşpa să îmbătrâneşti.
Majoritatea oamenilor nu realizează ce sperau
şi realizează că probabil nu o s-o facă.
Ajung să-şi trăiască viaţa în negare
şi ascunderea zilei de naştere a ajuns să facă parte din asta.
Te-ai speriat vreodată că o să ai boala Parkinson?
Nu chiar Parkinson, dar nu o să mint,
am avut crize de ipohondrie.
Ce e asta?
Gândeşte-te că ai o boală pe care nu o ai.
Dumnezeule, am asta.
- Vrei să-mi spui de noua ta şcoală? - De ce?
Pentru că eşti copil şi nu avem nimic altceva despre ce să vorbim.
Păi, nu vreau să vorbesc despre asta.
- Cum îl cheamă? - Aaron O'Connor.
Aaron O'Connor.
- De unde ştii? - Pentru că am fost acolo.
- Ai fost în clasa mea? - Nu. Adică am fost în situaţia ta.
- Ştii că trebuie să-l înfrunţi cândva. - Nu vreau.
Atunci, probabil o să te bată, nu ai nimic împotrivă?
Păi, e mai mare de cât mine.
- Şi ştie karate. - E un tip bătăuş. Atunci...
uite ce...
- Trebuie să te comporţi nebuneşte. - Ce?
Da, nebuneşte.
Da, nimeni nu se pune cu nebunii, te uiţi la ei de parcă te doare-n...
- În bască. - De parcă te doare-n bască?
Da, de parcă te doare-n bască, de parcă nu îţi pasă ce se întâmplă cu tine.
Ca şi cum ai fi nebun.
Oamenii nebuni sunt ca maşinile nebune, sunt foarte imprevizibili,
niciodată nu ştii ce o să facă şi îi înspăimântă pe oameni.
Îl sperie chiar şi pe Aaron O'Connor.
- Bine? - Bine.
- Arată la fel ca tine. - Nu e fiul meu.
- Câţi ani are? - Cred că are 5 ani. 5 ani şi ceva.
Eşti tu, puţin mai mic.
Bună, vino aici.
Bună.
Am fost la zoo şi m-am simţit bine.
Dumnezeule, sună aşa de distractiv.
Ce ar fi să-mi arăţi parcul?
- Îmi iei tu bagajul? - Da.
Ce altceva ai mai văzut?
Dacă te duci cu cowboy-i din nou,
în visul tău, o să te călătoreşti până în câmpiile din Colorado
şi vei conduce vitele.
Dar nu vreau să omor indieni.
Nu trebuie să omori indieni, dragule.
- Dar dacă mă duc cu astronauţii? - Bine.
Dacă o să te duci cu astronauţii, asta înseamnă că o să te duci pe Lună
şi o să conduci pe Lună, într-o maşinuţă d-aia frumoasă
care are un steag în spate.
- Cred că o să merg cu astronauţii. - Bună alegere.
Să te punem în pat. Şi pe Lună plecăm.
Trebuie să decidem cine o să se culce cu Sebastian în seara asta.
- Raţa, sau puiul ghinionist? - Puiul ghinionist.
- Puiul să fie. - Puiul!
Bietul pui.
E extenuat.
- Ce i-ai făcut? - L-ai făcut să adoarmă?
Da. La ce te uiţi?
Mă uit la nişte poze ciudate pe care le păstrezi din nu ştiu ce motiv.
Ca aceasta, nu a fost o alegere prea bună.
- A fost o alegere minunată, cum adică? - Nu chiar.
Şi uite ce ciudat e că tu eşti singurul care nu eşti în costum.
- Cum să nu îmi placă? - Dacă aveam urechi de iepuraşi aşa,
le-aş fi purtat.
- Era a doua noastră întâlnire, nu? - Da, cred că ai dreptate.
Şi nu ne-ai făcut să dansăm pe muzica de la CSI Factory
toată petrecerea, cred că da.
- Cred că am făcut să facem asta. - Da.
Da, era trupa ta preferată pe atunci, erai ca un fan înrăit CSI.
Da, aşa este, eram.
Şi cred că m-ai sărutat la petrecerea asta.
Eram un personaj. Eram un iepuraş playboy.
- Te rog... - Cu-i pasă.
Eşti conştient că ai fugit de mine în seara aia?
Trebuia să mă duci acasă.
Eu plecând când lucrurile devin puţin mai intense... nu sună a mine.
Nu e asta călătoria în care trebuia să merg şi nu am mai mers?
Nu era a treia ta...
w ww. sub tit rari- no i.ro.
Mami, cred că vreau să conduc vitele.
- Eu o să... - Eu trebuie să plec să
mă schimb în pijama, te sun eu de dimineaţă.
Alo?
Hei, Leonard, sunt Wally. Sunt cam îngrozit.
- Da, iubito, pune-mi-o în gură. - Alo?
- Da, ce este? - Mănânci? Vrei să te sun mai încolo?
Nu, sunt bine, spune-mi ce te înspăimântă.
Ei bine, cred că...
Că într-un fel...
Uite care e treaba, am stat cu Sebastian mult în ultimele săptămâni şi
sunt asemănările şi coincidenţele...
- Trebuie să-i spun astea lui Kassie. - Ce s-a întâmplat?
Acum vine problema.
- Într-un fel... - Da?
Este ca şi când copilul ăsta e al meu.
- Dar nu am fost eu vikingul. - Copilul poate fi al tău.
Viking... nu ştiu ce spui...
Unde eşti acum? Vino aici.
Stai puţin, de ce nu mi-ai spus asta înainte?
Pentru că... nu te înfuria pe mine, pentru că nu eram pregătit pentru asta.
Ţi-am spus tot ce ştiu. Asta a fost acum 7 ani,
erai aşa de beat şi vorbeai nişte baliverne, nu am ştiut că
tratamentul Diana Sawyer pe care i l-ai făcut vikingului a însemnat ceva.
- Ce înseamnă? - Ce înseamnă?
Roland e vikingul, vikingul e Roland. Nu înţelegi ce înseamnă asta?
- Cine e Roland? - Donatorul lui Kassie.
Roland e vikingul, deci, el e donatorul. Îmi pare rău că nu ţi-am spus asta.
Bine, ceea ce spui tu e că el e donatorul...
- Şi că s-a făcut un schimb. - Da.
Bine, ce fel de schimb? Cu cine?
Dumnezeule, doar nu crezi că aş fi putut să...
Ce să faci?
- Ajută-mă puţin. - Că aş fi schimbat ingredientul viking
cu a mea...
Cum de s-ar întâmpla asta? Încerc să-mi imaginez. Ai avut acces...
- La ingredientul lui, nici măcar nu ştiu... - Dacă am avut acces... nu ştiu...
Doamne, am un sentiment prost despre asta.
- Da, cred că am avut acces. - Serios?
- Îţi aminteşti? - Da, am avut acces. Dumnezeule.
- De-abia aştept să văd unde duce. - Dumnezeule.
Cred că... Dumnezeule, era Sawyer în baie.
Kassie ştia de Diane Sawyer? O invitase?
Dumnezeule.
Am schimbat-o.
Asta e exact ceea ce mă temeam.
- Ai schimbat-o, serios? - Am deturnat sarcina lui Kassie?
Asta e o veste proastă.
Cum de nu îmi amintesc asta?
Pentru că erai incredibil de beat
şi ai reprimat totul.
Ţi-am spus de câinii flămânzi de la subsol.
Ştii, dacă nu îi hrăneşti şi îi înveţi, la un moment o să iasă afară
şi să facă ceva prostesc, cazul de faţă.
- Doamne sunt o persoană îngrozitoare. - Nu, nu.
Leonard, trebuie să mă duc să-i spun.
Nu, nu, nu. Să-i spui lui Kassie? Nu, asta este... da, dar...
asta e o provocare aşa de delicată.
Aşa-i de cuviinţă, nu, Leonard?
Da, poate, nu vrei să vorbeşti... cu un avocat mai întâi?
Nu, nu-mi trebuie avocat, trebuie să mă duc să-i spun.
- Bine, dar înainte să pleci... - Da?
Dacă asta e adevărat, avem veşti bune, felicitări, eşti, eşti tătic.
Sună groaznic.
Bună, Wally.
Bună, amice. Ce faci treaz?
- Insomnie. - Unde e mama ta?
- În baie. Mami, Wally e aici. - Bine.
- Ce faci? - Mă uit la televizor.
Nu, tu doar schimbi canalele.
Nu, mă uit la toate emisiunile deodată.
Ascultă, trebuie să facem asta mai bine,
pentru că o să fim unul în viaţa celuilalt mult timp.
De ce o să fim unul în viaţa celuilalt mult timp?
Pentru că, ştii tu, sunt...
sunt prieten cu mama ta.
Asta nu înseamnă că eşti şi cu mine, dă-mi telecomanda.
Nu.
- Da. - Nu, Sebastian.
- Da. - Wally?
- Da? - Ce faci?
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
Afară.
Mă întorc imediat.
- Complet afară? - E mai bine, aproape am ajuns.
Ascultă, nu ştiu cum să spun asta, aşa că o să încep cu...
Tu eşti cea mai importantă persoană din viaţa mea.
Da...
E dificil. E cel mai greu lucru pe care i l-am spus cuiva.
Pentru că ştii că aş face orice pentru tine, Kassie.
Ne ştim de aşa mult timp.
Deci, ultimul lucru pe care-l vreau este să te pierd.
Doar că unele lucruri trebuie spuse, chiar dacă sunt neplăcute...
Opreşte-te, Wally.
- Cred că ştiu ce o să spui. - Nu cred că ştii.
Wally, de când m-am întors...
Ne ştim de aşa mult timp, e evident că ne-am dus dorul.
Aş minţi dacă aş spune că nu am realizat că e...
o energie între noi doi.
Câteodată o simt şi eu.
- Energie? - Da.
Doar asta încercai să-mi spui, nu? Că ai...
sentimente pentru mine?
- Nu? - Nu chiar.
Dar...
Dumnezeule.
Ce...
Ştii ce...
E sunt doar... e complicat, Wally.
Sunt ca... asta merge şi
sunt prins în chestia asta cu Roland şi...
- Îmi pare rău. - Ce?
Ştii ce? Hai să terminăm, să ne spunem "Noapte bună".
Încă o dată îmi pare rău, tu înţelegi.
Tu înţelegi.
Sebastian, te rog, deschide uşa.
- Nu. - Chestia cu Roland?
Nu e un moment bun.
- Sebastian... - Ce chestie cu Roland?
Doar petrecem ceva timp împreună.
- Ca o întâlnire? - Da, presupun.
- L-a întâlnit pe Sebastian, el ştie că... - Nu.
Am spus reguli specifice.
Lui Sebastian nu-i place de nimeni, aşa că nu am de ce să fac asta.
- Sebastian. - Ce a făcut?
- De toate. - Ca o carte de credit?
- Te rog... - Sau un caiac?
- Nu ştiu. Ceva de un caiac. - Un caiac?
- Sebastian, deschide uşa acum. - E o zi bună.
Deschide-o singură.
- Ce? - Amândoi mă înnebuniţi.
E nervoasă.
Are un prieten.
Câteva întâlniri nu înseamnă că are un prieten.
- Apropo, am 6 ani. - Ce ai spus?
I-ai spus doamnei din autobuz că am 5 ani, dar eu nu am 5 ani, am 6.
Ziua mea o să fie în curând.
Vrei să vii la petrecerea mea?
Da, Sebastian, o să fiu acolo.
- Bună. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine.
Putem să vorbim de seara trecută? Nu am putut să dorm.
- Chestia cu energia.. - Wally, putem să uităm de asta, te rog?
- Dar am crezut că despre asta vorbeai. - Ei bine, nu.
O petrecere la înălţime...
Cine a spus că cei mici nu pot fi învigoraţi?
- Eu doar... - Wally, ţi-l aminteşti pe Roland?
- Papa Genush. - Papa Genush.
Aveai Papa Genush pe toată cămaşa ta de la petrecerea lui Kassie de acum câţiva ani.
- Erai isteric. - Da.
- Ce memorie... - Mulţumesc.
Unde e Sebastian? Vreau să-i dau cadoul ăsta.
E chiar acolo.
- Serios? - Nu.
- Iau eu asta pentru tine. - Cred că mă descurc cu asta.
- Nu chiar, hai că îl pun lângă celelalte. - Bine. Îl ai acum.
Roland e aici şi se ocupă de daruri.
- Şi de unde ai îmbrăcămintea asta? - Ce?
- E o costumaţie de alpinism. - Oare?
Da, mi-a luat-o Roland.
- Poartă-te frumos. - Aerodinamică. Bate vântul sus acolo?
- Nu mai contează... - Nu vreau să urc pe perete.
- Ce? Dar îţi promit că o să fie distractiv. - Nu prea cred.
Sebastian, singurul motiv pentru care ţinem petrecerea aici e ca să te sui pe perete.
Doar nu vrem ca pereţii să fie o irosire, nu?
- Simţi? - Unde voia cu adevărat Sebastian
să-şi sărbătorească ziua de naştere?
- La adăpostul de animale. - La adăpostul de animale?
Ultima oprire pentru câini înainte să... oricum...
Credea că-i poate convinge pe oameni să spună "Câine".
- Deştept. - Dar asta e bine pentru el, ştii?
Îl ţine activ
şi sportiv şi...
- Dă-mă jos. - Ce face?
- Dă-mă jos. - Sebastian, e prea sus.
- E prea sus. - Dă-ţi drumul pe funie, omule,
o să te ţină.
- Da, fă ce a spus, dă-ţi drumul. - Dacă se rupe?
Cel mai important lucru este să te distrezi.
- Da. - Nu vreau.
O să fii bine, numără până la trei şi dă-ţi drumul.
Mi-e frică.
Mă ocup eu de asta.
- Vin, amice. - Nu mai e aşa de relaxant.
- Mă descurc eu, băieţi, da. - Pleacă de lângă mine.
- Stai nemişcat, bine? O să te ajut. - Nu.
Dă-mi drumul maimuţă uriaşă, dă-mi drumul.
Opreşte-te, ăla e cel mai stupid perete şi asta e cea mai nasoală petrecere.
- Mami, nu vreau să fiu aici. - Eşti bine, scumpule?
Eşti bine. Îmi pare rău.
Haide să ne spălăm.
Asta e ceva nasol pentru tine, dar o să fie bine.
Da.
Nu te ştiu foarte bine.
Ce zici dacă bem ceva după asta?
Bine.
E cel mai frumos loc de pe Pământ, ai fost vreodată în Michigan, Wally?
Nu, eu am fost în Detroit.
Vorbesc de peninsulă, am o cabană acolo pe insula Nibash.
- Da. - Este în familie de 30 de ani.
Mă gândeam s-o duc pe Kassie acolo câteva săptămâni, ştiu că e prea devreme, dar
eu asta simt. Tu ce crezi, mai vrei o bere?
- Nu, mulţumesc. - Eşti sigur?
Da, şi...
Şi eu trebuie să plec, ascultă...
mă bucur că am discutat.
Pustiul mă urăşte, Wally.
Nu, nu, nu cred că Sebastian te urăşte.
Ba da, mă urăşte. Mi-a spus-o de câteva ori.
E ca şi când ar avea...
- Alergii? - Da, exact.
Îşi face griji foarte mult, pune o groază de întrebări, e foarte...
- Nevrotic? - Da, ăsta e cuvântul.
Deci care e problema?
- Nu sunt chiar familiar cu asta. - Bine.
Nevroza este o formă intensă a introspecţiei, bine?
Trebuie practic trebuie să-ţi spui că este introspect.
Este bine să fii introspect. In regulă?
- Are doar o opinie, un punct de vedere... - Da.
- O direcţie... - Şi tu ai asta.
- Despre ce vorbeşti? - Laturile astea mai dure...
Nu mă înţelege greşit, e minunat.
Mulţumesc. Ce nu ţi se pare ţie minunat?
Vezi? Iar ai făcut-o.
Asta e, ai concentrarea asta...
Dar ăştia suntem noi, Wally, suntem foarte determinaţi.
Poate că Sebastian mă respinge un pic, dar am să rezolv asta.
Viaţa îţi dă şi lucruri mai grele, asta e sigur.
Acum câteva luni îmi făceam planuri să am copii
cu o femeie pe care eram sigur nu o voi mai vedea niciodată.
- Acum câteva luni? - Da, exact.
Şi acum sunt înnebunit după femeia care m-a plătit pentru sperma mea.
Ce zici de situaţia asta?
Lui Sebastian o să-i treacă, o să trecem peste.
N-are nevoie de norul acesta negru să-i atârne deasupra capului.
Ce crezi? Mai vrei o bere?
Tipul ăla nu se mai oprea din vorbit. Tot continua să vorbească.
Crede că este fiul său şi mă credea cel mai bun prieten.
Îmi tot cerea sfaturi despre cum să fie un bun tată al fiului meu.
Este ca un coşmar. Îmi tot trimite mail-uri, se hlizeşte la mine.
- Vrea să merg să pescuiesc cu el. - Nu înţeleg de ce suntem aici.
Ca să schimb aceste rame pentru că Sebastian vrea altele
din argint noi.
E frumos din partea ta că te interesează de hobby-urile sale.
Dar cred că mai întâi ar trebui să te ocupi de chestia asta cu Kassie.
- De ce tot aştepţi? - Ştiu asta. Bine?
Am tot încercat s-o fac, dar acum s-a schimbat totul.
S-a schimbat... Nu mai înţeleg nimic.
În acea noapte a crezut că noi avem energie.
- Interesant, n-am mai auzit asta înainte. Şi mai ce?
Era foarte ciudat pentru că ea spunea că petrece foarte mult timp cu Roland...
- Dar ochii ei parcă strigau după ajutor. - Deci asta era?
Iar acum mă simt ca şi când aş simţi ceva pentru ea.
Serios? Asta crezi?
Au trecut doar 13 ani.
Te rog, Leonard, îmi tot repeţi asta de o bună bucată de vreme.
Acum o spun eu.
Astea sunt veşti bune.
- O iubeşti pe mama fiului tău... - Kassie s-a îndrăgostit de Roland.
Ştiu că aş putea salva toată asta doar spunând adevărul, dar...
Dacă fac asta... Pierd totul, corect?
Şi dacă nu o faci?
Atunci n-aş mai fi niciodată mai mult decât "unchiul Wally".
- Asta nu-i bine. - Scuză-mă.
Ăsta e vechi, ăsta e nou l-aş vrea pe acesta în locul acestuia. Da?
Cu siguranţă bunurile nu sunt...
Staţi un pic, trebuie să răspund. Scuzaţi.
- Alo? - Wally? Slavă Domnului că ai răspuns.
Sunt în Michigan şi...
- Ai fost cu Roland. - Da...
- Sunt cu Roland. Are o cabană aici. - Da, este în familia lui de 30 de ani.
Da, da, de unde ştiai?
- El mi-a zis. - Nu ştiam că voi doi... vorbiţi?!
Suntem foarte buni prieteni. Ce-a fost sunetul acela?
- Trebuie să reîncarc telefonul. - Nu aveţi semnal la telefonul mobil acolo?
Nu, pe insula asta nu.
Wally, Sebastian a vrut să meargă să petreacă weekendul cu Leam.
Pentru că a avut nişte probleme în a-şi face prieteni, l-am lăsat să meargă.
Dar apoi m-a sunat mama lui Leam ca să-mi spună că Sebastian are păduchi.
- Păduchi? - Stai liniştit, Wally, păduchi, nu lepră.
Poţi, te rog să nu "Wallizezi" situaţia asta într-una mai rea decât deja este?
Stai un pic... mi-ai folosit cumva numele pe post de verb?
Da, da am făcut-o. O mai fac din când în când.
Wally, te rog, poţi să mă ajuţi un pic?
Am încredere în tine şi eşti unica persoană din New York
pe care o suportă. M-a tot frământat chestia asta.
O să iau primul zbor mâine dimineaţă pentru că seara asta nu mai e niciun zbor.
- Deci... - Ajunge.
Şi ce vrei să fac? Să vin să-l iau şi să-l duc la spital?
Nu trebuie să-l duci la spital, Wally. Sunt doar păduchi.
Atunci vrei să-l duc la tine acasă şi să-l plantez în faţa televizorului?
Ce vrei să fac?
Da, ar fi minunat.
Dar mai sunt câteva lucruri pe care să le faci înainte de a-l duce acolo.
Ai un pix la îndemână?
Mă întorc. Aşteaptă-mă aici.
După ce îl iei pe Sebastian, opreşte-te la magazin. Este exact la colţ.
Cumpără nişte saci de gunoi de mare capacitate, nişte bonete de duş
şi săpun pentru păduchi.
Doctorul deja i-a făcut o reţetă.
- Unde sunt sacii menajeri? - Aici sunt.
Mănuşi, nu galbene, albastre.
Când ajungeţi la mine
aruncă toate hainele lui într-un sac de gunoi
înainte să intre în cadă.
Aşa, foarte bine.
Să dăm jos pantalonii...
Foarte bine Sebastian. Să intrăm în baie.
Să fii sigur că ţine şamponul pe cap timp de zece minute
şi orice ai face nu-l lăsa să-i intre în ochi.
Şi în timp ce faci asta, poţi să schimbi toate aşternuturile.
Hai să spălăm asta
şi asta...
Apoi împachetează toate pernele şi animalele de pluş.
Asigură-te că sacii sunt închişi ermetic ca păduchii să se sufoce.
Pune totul la spălat la temperatura cea mai ridicată.
Îmi dai detergentul, te rog?
Chiar nu sunt suficienţi paşi. Mai putem adăuga câţiva?
Wally...
Orice ai face, Wally, încearcă să nu faci o tragedie din asta.
Şi ai grijă să urmezi instrucţiunile şi să-l speli pe cap.
Totul e bine? Eşti bine?
Şi încă ceva... E partea cea mai rea...
- Există pieptenele acesta mic. - Asta chiar nu se întâmplă...
- Ce se întâmplă? - Nu, nu, continuă să te uiţi în faţă.
Nimic, totul e în ordine.
Sunt peste tot? Mişună pe capul meu?
Nu, totul e bine. Totul e bine.
Totul e în regulă.
- O să vomiţi? - Nu, normal că nu.
Sunt ocupat cu omorâtul păduchilor.
- Ai mai găsit? - Cred că da.
L-am prins.
Bine, proaspăt ieşite de la uscător.
Oficial suntem despăducheaţi.
Sau cum s-o zice...
Am redus gradul de risc la DEFCON-1.
Sau suntem la DEFCON-5?
Trebuie să-mi dau seama cum merge chestia asta.
În regulă. Noapte bună!
Vise plăcute, bine?
Asta e colecţia ta, nu?
De ce nu vrei să foloseşti niciuna din ramele astea?
De ce mă întreabă toată lumea asta?
Pentru că, oamenii vor să-şi pună propriile fotografii în rame.
- Dar am deja poze în rame. - Dar nu-i cunoşti pe oamenii aceştia.
Ba îi cunosc.
Uite... cum ar fi ei.
Aceasta este familia Owen.
Aceştia sunt dl şi dna Owen, iar aceştia sunt cei doi copii.
El studiază vulcanii.
Dna Owen obişnuia să lucreze la un magazin de mascote pentru câini.
Ei bine...
E ciudat pentru că dl şi dna Owen îmi par a fi fotomodele.
El e bunicul meu.
- Cel de aici? - Da.
Este tatăl tatălui meu.
Are o barcă pe care o foloseşte zilnic să pescuiască rechini.
Şi ştie multe lucruri.
- Ştiai că rechinii nu au oase? - Nu, dar acum ştiu.
El e unchiul meu, Rick. Este fratele mai tânăr al tatălui meu.
- Cel de aici? - Da.
Mi-a luat un iPod de ziua mea.
Dar cred că l-a furat de la cineva pentru că deja avea muzică pe el.
Cum arată familia ta?
Nu ştiu. Nu i-am cunoscut niciodată.
De ce nu?
Tata a plecat când eram foarte mic.
Poţi să o păstrezi.
Vise plăcute.
Cred că ai pus prea multă făină, că ce ai acolo seamănă mai mult a pastă.
Ai putea să repari pereţii cu asta. Trebui să mai pui nişte apă, nu crezi?
- Bine. - Să ne gândim la altceva pentru clătite.
Ce-ai zice de bucăţele de ciocolată?
Are mama ta? Sau unt de arahide.
- Poate. - Sau brânză. Să o facem altfel,
să facem mai degrabă o clătită pentru prânz.
- Îţi place brânza? - Hai să punem păduchi în aluat.
Ce ţi se pare atât de amuzant la ideea a-ţi mânca păduchii?
Nu ştiu, pur şi simplu e amuzant.
Dacă îi arzi, putem obţine o textură mai crocantă,
aşa că mai bine lasă. Bună!
- Bună. - Mami!
- Wally a păstrat păduchii morţi. - Vino aici să-mi arăţi.
- Vino aici. - Ai venit acasă!
Ce ai în borcanul acela? Păduchi?
- Glumeşti? - Wally i-a căutat şi i-a numărat.
Îmi pare foarte rău, îmi pare rău că nu am fost aici, scumpule.
- Te iubesc. - Şi eu pe tine.
Mă duc cu ei să mă uit la televizor.
Ce costumaţie drăguţă.
Asta este... A început să mă mănânce şi am folosit un pic de şampon.
Nu ai păduchi.
Aş putea să am păduchi.
Nu ai păduchi şi îţi mulţumesc,
apreciez tot ce ai făcut şi că te-ai ocupat de el.
Da, cu plăcere. Cum a fost weekendul acela?
Bine, bine. Foarte bine.
A fost frumos, a fost linişte, a fost lacul...
Bunicul său a construit cabana din buşteni pe care îi prelucrau acolo
Aşa că...
Cred că am să-l duc pe Sebastian acolo pentru două săptămâni.
- Da? Chiar atât de serios e? - Da.
Ne gândim să ne mutăm împreună.
Asta e... Adică, eu, Kassie...
E o greşeală. Cred că tipul ăsta e o greşeală.
- Nu fă asta. Nu-mi strica momentul ăsta. - Aşteaptă, Kassie.
Kassie.
A fost căsătorit cu o altă persoană în urmă cu mai puţin de un an.
Poate că trece prin nu ştiu ce rahat şi nu realizează,
dar te foloseşte pe tine şi pe Sebastian.
Ştii ce,
am crezut pentru scurtă vreme că chiar te-ai schimbat.
Dar nu ai făcut-o. Încerc să merg înainte cu viaţa mea,
iar tu eşti exact acelaşi. Adevărul e...
că eu chiar sunt fericită.
- Chiar eşti? - Da!
Roland este un tip foarte bun.
E... ştii ceva? Doar pentru că nu ai riscat niciodată în viaţă
nu înseamnă că trebuie să mi-o distrugi pe a mea.
Cel puţin eu încerc să las pe cineva înăuntru.
Ar trebui să încerci şi tu odată.
Asta dacă nu mai ai altceva să-mi spui.
Wally?
Serios, chiar nu mai ai nimic să-mi zici?
În sfârşit...
Wally, mersi că ai avut grijă de păduchi pentru mine.
Trebuie să încerci berea asta pe care a făcut-o bunica.
Sebastian, ce-ai păţit? Ce s-a întâmplat?
Eram la ziua de naştere a lui Aaron
şi am făcut ce mi-ai zis tu să fac.
Nu ştiam că, Cornie era acolo.
I-a luat apărarea şi m-am comportat nebuneşte.
Uită-te la faţa ta.
Mi-a dat un pumn şi după aia m-a lovit cu o sticlă...
şi apoi m-a lovit din nou.
Chiar a crezut că sunt nebun.
Nu a mers, am încercat.
- Unde era petrecerea? - În parc.
- Care parc? - East End.
În parcul East End?
E la 20 de străzi distanţă.
- Am să o sun pe mama ta să vină să te ia. - Nu.
Wally, tu trebuie să mă duci acasă.
Du-mă acasă, Wally.
Sebastian, de ce ai venit aici?
Pentru că am crezut că vei fi mândru de mine.
- Dumnezeule! Ce s-a întâmplat cu tine? - M-am bătut.
Doamne, de ce nu m-a sunat Donna? De...
E vina mea pentru că acum ceva vreme i-am zis să facă ceva stupid
şi m-a ascultat, dar...
- A venit la mine. - A venit la tine?
Da...
- Ce se întâmplă? - Familia lui Roland e aici, luăm prânzul.
Cine l-a bătut pe puşti?
Hai să mergem, scumpule. Dumnezeule, eşti plin de noroi.
Haide, dragă. Hai să te schimbi.
- Hei, Wally. - Da?
Ce s-a întâmplat?
- S-a bătut cu un alt puşti. - Groaznic.
Ştii că asta îl va face mai puternic? Am încasat şi eu câteva când am fost mic.
În general de la fraţii mei mai mari care sunt aici. Hai să-i cunoşti.
Stai un pic.
Fii atent.
Mai stai pe aici. O să fie mişto.
Îmi pare rău, Roland.
Pentru ce?
Nu te doare atât de tare, nu?
Trebuie neapărat să vorbesc cu tine.
Să te comporţi ca un nebun, Wally?
Adu-mi aminte să nu-ţi cer sfatul când sunt bătută.
Ce vrei? Ştiu, sunt un idiot.
Kassie, asta nu poate să aştepte.
- Mă ocup eu. - Revin imediat.
Ce l-a apucat?
Vrei să încerci mazărea asta?
Bine, Wally. Ce este?
Uite-o! Kassie, Wally veniţi aici.
Haideţi, luaţi un loc.
- Ascultă... - Kassie!
Haide, şi tu Wally.
Haide, ia un loc.
Toată lumea, ascultaţi aici.
Linişte.
Am câte ceva de spus.
Acum câteva luni...
Nu o să mint... Eram într-un loc obscur.
Eram într-o lume a durerii.
Kassie... chiar trebuie să vorbesc cu tine.
Nevasta mea... fosta nevastă, m-a părăsit pentru motive care nu merită menţionate.
Aici, acum!
- Pe bune, chiar e important. - Încetează.
Porţile Raiului s-au deschis, iar vocea unui înger
s-a auzit din robotul meu telefonic.
Şi sunt fericit să vă spun
vouă tuturor, că iubesc...
că viaţa mea e completă din nou.
Astăzi, Sebastian m-a speriat de moarte.
Wally, ia un loc, sunt pe cale să ajung la partea bună.
Îmi pare rău, Roland, eşti un tip de treabă. Urăsc să-ţi fac asta.
- Urăşti să-mi faci ce? - Viaţa îţi oferă şi momente neplăcute.
Când Sebastian a avut nevoie de cineva azi, a venit la mine, Kassie.
Avea nevoie de mine...
Iar eu am nevoie de el.
Ce tot vorbeşti acolo, Wally?
Vorbesc despre ceva ce nu eram în stare să spun înainte, Cassie.
Am... am deturnat sperma pentru sarcină.
Eu sunt donatorul.
Poftim?
Am înlocuit sperma lui Roland
cu a mea în acea noapte la petrecerea ta.
Sebastian e fiul meu.
Ştiam că e un lucru nechibzuit şi neglijent...
şi teribil... M-am panicat.
Eu nu sunt ca tine. Ştii?
Ţie nu ţi-e teamă de nimic, mie îmi este teamă de tot,
nici nu pot să risc, tu ai zis-o. Pe tine nu te sperie nimic şi iubesc asta la tine.
Mă poţi urî pentru tot restul vieţii tale
şi să nu mă ierţi niciodată, căci nici nu mă aştept să mă ierţi.
Doar că îmi frânge inima şi mă omoară pentru că...
el m-a schimbat.
Tu m-ai schimbat.
Şi...
Te iubesc.
N-am putut să spun asta înainte, dar o spun acum.
Şi spun deasemenea că îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău.
Ai dat noroiul jos de pe tine.
Să nu mai vorbeşti cu noi niciodată.
Ce-am pierdut?
Îmi pare rău pentru cererea ta în căsătorie, Roland.
Ce?
Dumnezeule...
Sunt mândru de tine.
Wally... e 4 dimineaţa.
Am făcut-o. Am făcut ce trebuia, Leonard.
- Haide înăuntru. - Mi-am înfruntat frica şi i-am spus.
Foarte bine. Dacă e pe bune, e bine.
Am pierdut-o.
Şi pe Sebastian la fel.
Ai făcut ce trebuie. Sunt mândru de tine, Wally...
- E ca naiba. - O să fie mai bine.
Am început să beau de la un non-stop.
Ar trebui să te duci acasă, Wally.
Ei sunt casa mea, Leonard.
M-am gândit la toate astea.
Şi...
Nu poţi să dispari din viaţa lui Sebastian.
Aşa că...
e fiul tău.
Bineînţeles că poţi să-l vezi, dar...
eu voi fixa condiţiile.
Ce mai face?
Îi e dor de tine.
- Şi mie mi-e dor de el. - Mult.
Cum se înţelege cu Roland? Bine?
Da.
Nu am putut să fac asta.
- Ce s-a întâmplat? La ce te referi? - Nu ştiu.
E afectiv, îi place când încerc lucruri noi...
Nu se transformă într-un nebun atunci când bea.
Nu geme când mănâncă.
L-am refuzat pentru că nu e ca tine.
- Vrei să te măriţi cu mine? - Probabil.
Uită-te la noi.
Fugind de colo-colo, întotdeauna grăbiţi.
Întotdeauna în întârziere.
Cred că de asta se numeşte rasa umană.
Dar uneori încetineşte
pentru ca toate piesele să se aşeze la locul lor.
Destinul lucrează într-un fel magic.
Şi eşti conectat.
Simţi asta?
E miros de cărbune, gaz de brichetă, şi părul meu ars de pe braţ.
- Păcat că sunt copii pe aici. - Nu mă deranjează publicul.
- Nu? - Nu.
Dumnezeule, nu. Iubitule, uite, îngheţata.
Du ăsta afară, dar ai grijă că unul dintre copii e alergic la lapte
şi n-am nicio idee care ar putea fi.
- Cred că e blondul de acolo. - Ai nevoie să le sortezi?
- Eşti sigură? - Da.
Mulţi ani trăiască.
La mulţi ani, draga Sebastian.
La muţi ani.
Ce zici de asta?
Anul acesta, Sebastian s-a decis să-şi dedice ziua de naştere unui câine,
un câine minunat, foarte jucăuş, care are doar trei lăbuţe
şi are nevoie de un adăpost.
Aşa că...
Şi?
Şi...
Câinele este următorul pe listă la adăpost că să fie omorât.
Asta ar fi îngrozitor.
Dar nu, nu e mort încă. E un câine fericit.
Hai să suflăm în nişte lumânări. Aruncă-ne nişte tort în faţă.
Nu suflu în nicio lumânare până nu ia cineva câinele.
Îl iau eu.
- Ăsta-i spiritul! - Mulţumesc.
- Are doar trei picioare...
Hai, pune-ţi o dorinţă, scumpule.
Mai puternic.
Încă una.
La mulţi ani!
Din când în când, cu toate lucrurile aleatorii...
Ceva neaşteptat se întâmplă şi ne împinge pe toţi înainte.
Iar adevărul este...
că atunci când încep să gândesc,
când încep să simt,
poate, rasa umană
nu e o rasă deloc.
Subtitrarea: Al_Mic/Zeeko Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro.
Sincronizarea Blu-ray: PoLL11
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro