Panama.
Panama?
Cel mai bun loc posibil, Andrew...
în circumstanţele date de păcatele tale.
Cereau vărsare de sânge.
Ţi-am luat apărarea.
"pentru serviciile lui îndelungate şi creierul lui dotat în balanţă cu...
datoriile de la jocurile de noroc...
identităţii deconspirate şi a soţiilor.
Soţiile.
Deci, o ultimă şansă.
Panama.
Să-mi ţin capul plecat?
Îmi plătesc timpul?
Nu chiar, Andrew. Avem anumite interese:
Canalul, artera vitală. Mai trebuie multă muncă.
Pentru Dumnezeu, ai grijă acolo, omule.
Este o reţea meschină de spălare a banilor...
a traficului de droguri şi a corupţiei.
Serios?
Sunt doar 200 de rezidenţi britanici în Panama.
Dar cu siguranţă vei găsi tu unul sau doi...
care să-ţi ofere accesul la coridoarele puterii.
Uite, uite! Podul americanilor.
De când i-a despărţit canalul...
podul este singura legătură...
între America de Nord şi America de Sud.
Gândeşte-te!
După mine, toţi avem un vis al nostru...
ca putem fii mai mult decât suntem.
Pendel şi Braithdale sunt aici pentru a vă ajuta să realizaţi acest vis...
conform tradiţiei Savile Row.
Să o încercăm pe asta, acum.
Da, cred că este cam...
Am crezut că va place asta, dle. Este alegerea dlui Connery.
De când v-am văzut m-am gândit, "de cine îmi aminteşte?"
Şi asta este. Şi statură de asemena. Umeri de jucător de golf.
Ce zici de asta, unchiule Benny?
Ai fluenţă, Harry. Mereu am spus asta.
Indiscutabil eşti cel mai bun croitor din lume.
Constant, unchiule Benny, constant.
Harry, haide.
- Vin acum. - În regulă.
Bine, tu urci prima, Sarah. Nu uita să-ţi pui centura.
- Sarah! - Mă străduiesc.
Mark.
Bine. La revedere.
George, George, te-am văzut ieri.
Bine, poftim. Ce-ţi mai face doamna?
Sarah, Sarah!
Bună, Bella.
Tată, dă-mi o monedă de 25 cenţi.
Ai învăţat poezia, Sarah?
Tigru, tigru, arzi strălucitor în pădure-n miez de noapte.
- Pa, tată. - Şalom.
Şalom.
Uită-te la patul tău!
Ce mână sau ochi nemuritor ar putea potrivi cimitirul.
Tot nu ştiu ce înseamnă.
- Aţi văzut ştirile aseară? - Da, le-am văzut.
Oamenii dv vor canalul înapoi.
Nu oamenii mei, Ernesto. Senatorii nebuni de dreapta.
- Ştiţi ce sunt? - Spuneţi.
Nenoroiciţi.
Vezi?
Întoarce-te.
Este doar un băiat, Ramon.
Dacă vrei să araţi bine în costumul meu, slăbeşte şi fă-ţi un suport.
Haide la magazin. Îl putem retuşa puţin.
Bine.
Ce facem cu datoria firmei, Harry?
Nu ştiu, Ramon.
Trebuie să ne gândim să vindem fermă, Harry.
Să o vindem?
Este o mâna de aur, Ramon.
Angelo se ocupă de ea. Este un om foarte bun, Ramon. Dedicat.
Am auzit că ai probleme cu apa.
Am avut, Ramon, am avut. Am rezolvat-o.
Acum, curge ca...
Apa.
Exact, Ramon.
Poate că nu trebuia să o cumperi.
Am ascultat sfatul tău, Ramon. Să fim cinstiţi.
Banca doreşte să vadă o reducere substanţială...
a sumei impresionante, până la sfârşitul lunii viitoare.
Altfel...
trebuie să înceteze lucrul.
Ce?
Întregul lot?
Bineînţeles că întregul lot.
Tu eşti prietenul meu. Urăsc să fac asta, dar sunt legat la mâini.
Ce pot să spun?
Ce o să-i spun lui Louisa? Am cumpărat-o din moştenirea ei.
Păi, tu eşti povestitorul, Harry.
Eşti un înger.
Cineva vrea să te vadă.
Oh, da? Cine?
Zice că este un client nou.
Bună. Mă numesc Osnard.
Am vorbit la telefon.
Dl. Osnard. Harry Pendel.
Mă bucur să vă cunosc, dle.
Fără supărare, dar sperăm să vorbesc cu dl Braithwaite.
Îmi pare rău să vă spun că nu se poate.
Regretatul meu prieten este mort de mulţi ani.
Totuşi standardele lui precise există şi acum.
Mă bucur să aud asta.
L-a îmbrăcat pe tatăl meu.
Demult, pe vremea lui în Savile Row.
Ei bine, eu niciodată. Primul lucru pe care nu mă tem să-l admit.
De la tată la fiu, de la Savile Row la oraşul Panama.
- Aţi auzit asta? - M-am gândit că vei fi surprins.
Surprins, domnule, dar încântat.
Marta, trece-l pe dl Osnard ca un vechi client.
Arthur Braithwaite a lucrat pentru tatăl lui.
Acum, dacă aţi vrea să veniţi pe aici, dle Osnard.
Ce dracu' i s-a întâmplat?
În vremurile rele, probabil? Pe vremea lui Noriega?
A avut parte de o justiţie dură?
- Luaţi loc, domnule. - Mulţumesc.
Ne place să-i zicem Camera Club. Mulţi dintre domnii noştrii petrec timp aici...
în pauza de prânz sau la sfârşitul zilei.
Şi de ce nu?
Mai exact, la ce va gândiţi, dle?
M-am gândit să încep cu câteva costume de oraş. Să vedem cum merg.
După aceea, "tot tacâmul" cum obişnuia să zică bătrânul Braithwaite.
Înţeleg. Foarte bine, domnule.
Păcat că expresiei i s-a dat alt înţeles. Înseamnă altceva acum.
- Aşa am auzit şi eu, domnule. - Gol puşcă, de fapt.
- Chiar aşa, domnule. - Banii nu sunt o problemă.
Uitaţi-vă la astea, dle. Vedeţi dacă sunt pe gustul dv.
Toate sunt mărimea necesară pentru acest climat diabolic.
Şapte uncii din cea mai fină lână pieptănată.
Tot ce şi-ar dori sau ar trebui să-şi dorească orice om.
Dar asta? Alpaca, nu-i aşa?
- Foarte bine, domnule. - Perfect.
Şi exact ce trebuia să aleg.
Şi banii nu contează?
- Deci, ce urmează? - Soarele!
Statistici vitale, domnule. Haideţi pe aici.
Cu siguranţă.
Daţi-vă haina jos. Mulţumesc, domnule.
Ai fost croitorul lui Noriega, pe vremea lui, nu-i aşa?
Mă scuzaţi, dle, e vreo problemă?
Nu neapărat. Un nemernic puturos, nu-i aşa?
Dacă îmi este permis, domnule.
40.
Iar talia...
Cât am?
Un lăudabil 34-plus.
Plus ce?
Plus prânzul, domnule.
Foarte bine.
Îi duci dorul vreodată? Vechii ţări? Savile Row?
Row. Ei bine, acum...
da şi nu.
Este inegalabilă, dar de fiecare dată când am fost acolo...
am simţit mereu umbra bătrânului Arthur Braithdale.
Totuşi Arthur Braithdale a fost cel ce m-a încurajat să plec.
- A fost un bun elev, Arthur, nu? - Al unei şcoli vechi, domnule.
Acum, dacă aş putea...
Foarte bine, domnule.
Începem de la dreapta sau de la stânga?
Majoritatea domnilor preferă stânga acum. Să nu credeţi că din motive politice.
Nu ştii niciodată cu ce se ocupă nenorocitul ăsta de lucru. Bob este un fraier.
- Ce spuneaţi? - Spuneam, domnule?
Braithwaite. Vi-a spus să plecaţi.
Da, desigur. Mi-aduc aminte de parcă ar fi fost ieri.
Croiam o haină frumoasă pentru lordul Braeburn.
Cel mai bun mohair, schiţam pe caşmir.
Am ridicat privirea iar el mă privea din uşă.
Arthur Braithwaite, era.
A fost un om mare, impunător.
Avea prezenţă. Este greu de spus în cuvinte.
- A fost mustaţa. - Mustaţa?
Destul de stufoasă, plină cu supă.
- Nu avea mustaţa atunci. - Pot să o văd acum. Maro strălucitor.
Cred că suntem verificaţi, Harry. Nu recunoaşte nimic. Neagă totul.
Cred că memoria vă joacă feste.
Vă gândiţi la alt om şi îi puneţi mustaţa lui Braithwaite.
Continuaţi.
"Harry", îmi spune, "cred că ai îndemânare.
Ce-ai zice să-mi duci numele...
şi tradiţia Lumii Noi?
Este vorba despre un parteneriat complet."
Nu mi-e ruşine să spun că aveam lacrimi în ochi.
Aproape că şi ai mei sunt înlăcrimaţi.
Mulţumesc, domnule.
Nu cred că am auzit tâmpenie mai mare în toată viaţa mea.
Haide şi stai jos, Harry.
Este în regulă.
Eu sunt naşul tău.
Chestia este că eu ştiu cine eşti, Harry.
Mai exact, ştiu ce nu eşti.
- Nu ştiu despre ce vorbiţi, dle. - Este în regulă. Relaxează-te.
Pentru că ştiu. Eşti 906017 Pendel.
6 ani de închisoare pentru incendiere premeditată, executaţi 2 şi jumătate.
Ai învăţat croitorie în puşcărie. Escrocherie, nu-i aşa?
Ai dat foc depozitului, pentru unchiul Harry.
Te-au prin cu chibritele în mână.
Niciodată n-ai fost măcar în apropiere de Savile Row.
Braithwaite este unchiul tău Benny...
ridicat dintre morţi, născut din nou şi cu aureolă.
După eliberare, ai fugit în Panama cu ajutorul unchiului tău Benny.
Ai pornit o afacere bună.
Te-ai căsătorit cu fiica unui inginer american care lucra la canal. Un om respectabil..
Dar datorezi băncii 50.000, din cauza fermei.
Ai investit în magazin şi în casă în paralel.
N-ai fost înţelept, Harry. Deloc.
Aproape că pot să-i aud pe creditori cum bat la uşă.
Cine eşti tu?
Eu sunt Andy Osnard.
Nou la Ambasasa Britanică, îmi caut locul prin oraş.
Între noi fie vorba...
sunt omul MI 6 din oraş.
Este o munca urâtă şi solitară, ca sexul oral.
Dar cineva trebuie să o facă, Harry.
Îmi fac o mică reţea. Stau cu ochii pe canal.
Deci, ce legătură are asta cu mine?
Cu ce drept vii aici...
mă chinui cu trecutul meu după ce mi-am plătit datoria faţă de societate?
Stop. Calmează-te. Sunt bonus.
Bine.
Ce vrei?
Memoria ta.
"Ochiul de piatră".
Nu aşa se zice? Lucruri pe care le ştii şi nici n-ai habar că le ştii.
Cele mai mari preţuri.
Ieşi afară. Acum.
Pleacă.
Nu fi fraier, Harry. Suntem făcuţi unul pentru celălalt.
Tu ai datorii, eu am bani. Unde îţi este patriotismul?
Mi-a ajuns în închisoare, fără un anestezic.
Sunt 5000 aici. Să zicem că sunt în contul costumului.
Spune-le "cheltuieli de distracţie" sau oricum vrei tu.
Vreau să reuşim, Harry.
Haide.
Să-mi araţi împrejurimile. Atâta tot.
Am de ales?
Nu pune problema aşa.
Este un joc. Hai să ne distrăm puţin.
Bună.
Nu, nu prea multe.
Păi, sigur, dacă crezi că trebuie.
- De ce nu-l aduci acasă? - Cred că o să-l duc la club.
Nu sunt sigur. Este un om ciudat.
Nu, nu s-a întâmplat nimic.
Vocea ta sună ciudat.
L-a făcut fraier?
Domnule. Bună seara, dl Pendel.
- Probabil te costă mult să vii aici. - Trebuie să fac asta.
Hei, Harry, cum rămâne cu sacoul meu?
Treci pe marţi, Luis. Vei putea să-l probezi.
Sacouri, toţi vor sacouri.
Îi îmbraci pe toţi de aici?
Aproape pe toţi, Andy.
Deci cine sunt "ei" ?
Cine intră în club?
În principiu, 30 de familii conducătoare, avocaţii şi bancherii lor.
Şi croitorii lor, presupun.
Când americanii l-au prins pe Noriega, mi-am zis:
"Harry, l-au prins pe Ali Baba, dar nu i-au prins pe cei 40 de hoţi."
Ei bine, uite-i.
Deci, introdu-mă.
Nimeni nu şi-a pierdut până acum reputaţia în Panama.
Îl spânzura în toaletă o vreme pentru a-l repune în formă.
Când îl aduc la loc, este la fel ca nou.
Pe ringul de dans, Rafi Domingo.
Flote comerciale şi droguri.
L-aş putea arde foarte uşor.
- Nici nu ar simţi durerea. - A avut parte din plin, Andy.
O grămadă care n-au avut parte, ar vrea să aibă...
şi unul sau doi care au avut, şi-ar fii dorit să nu aibă.
Cine sunt acei fermecători care tocmai vin?
Miniştrii guvernamentali împreună cu bogătaşii care i-au cumpărat.
La masă, o parte din domnii din opoziţie.
Sunt mai săraci, evident.
Bun venit în Panama.
Un fel de Casablanca fără eroi.
Eşti o comoară, Harry.
Hei!
Harry!
Mickie.
Harry.
Mickie, cred că trebuie să te refaci.
Vino şi stai jos, te rog.
"Un om trebuie să stea pe propriile picioare."
Toată lumea şi-aduce aminte de asta!
Nu este asta nouă atitudine?
"Niciodată în genunchi." Exact. Sau în fund.
- Deci cine dracu' eşti tu, prietene? - Vreau să faci cunoştinţă cu Andy Osnard.
Ambasada Britanică.
Mickie este un adevărat erou, Andy.
Unul dintre puţinii care au curajul să înfrunte pe ştii tu cine.
Mickie, te rog stai jos. Lumea se uită la noi.
Nu-mi pasă de nenorociţii ăştia.
Aceşti nenorociţi l-au ţinut pe nenorocitul de Noriega la putere.
Ştii ce aş face... dle Andy, nu-i aşa?
Ştii ce aş face dacă aş fi preşedintele ţării Panama?
I-aş ucide pe toţi nenorociţii din această cameră.
Pe toţi.
Uită-te la noi. Uită-te la noi!
Avem tot ceea ce i-a trebuit lui Dumezeu să creeze paradisul.
Şi ce face?
Ne vindem.
Ne vindem ţara. Vindem tot.
Harry, du-l la plimbare.
Uită-te la aceşti oameni!
V-aţi vândut sufletele şi nici măcar nu sunteţi conştienţi de asta. Proştilor!
Dacă mai faci scandal, nu-ţi mai fac niciodată nici un costum.
Haide. Te conduc până acasă.
Îmi pare rău. Este un vechi prieten.
Bună, Harry.
Dle Delgado. Noapte bună.
Comisarul canalului? Este curat precum se spune?
Nevastă-mea aşa crede.
Haide, Mickie, ce-i asta?
Haide, Mickie.
Eşti un om bun, Harry.
Singurii oameni buni rămaşi în oraşul Panama suntem noi doi.
- Atât. Tu şi eu. - Bine, haide. Haide.
Are inimă, dl Atitudine.
Inima.
Haide. Las-o baltă.
Care-i povestea lui?
Mickie?
A fost primul meu client.
Cel mai arătos om din Panama.
Un zeu.
Până când Noriega l-a aruncat în închisoare să-i închidă gura.
Dar nu a mers, nu-i aşa?
Mickie Abraxas este mai mult decât ceea ce se vede.
Oh, sunt sigur de asta.
Oamenilor mei nu le pasă de faptele glorioase...
ale unui beţiv frânt.
Vor chestii adevărate. Oamenii de azi.
De mâine, nu de ieri.
Nu suntem o instituţie filantropică pentru rataţi.
Sper că nu m-am înşelat în privinţa ta.
Nu-l subestima pe Mickie Abraxas.
Deci?
Dacă ţi-aş spune că este acolo?
Unde, mai exact?
Înăuntru.
Opoziţia Tăcută.
"Opoziţia Tăcută" ?
Nu a pierdut contactul cu oamenii de rând. Oamenii obişnuiţi.
Oamenii depravaţi.
Oameni care sunt sătui de corupţie şi lăcomie.
Ştii cum le zice acelora?
"Turnurile Cocaina".
Şi celor 85 de bănci?
Spălătorii automate.
Îl putem cumpăra?
Pe Mickie? Niciodată.
Dar s-ar putea să fie de acord ca tu să contribui cauzei pentru care lupta.
Unchiule Benny, sunt plin. Nu mă pot opri. Mă trage curentul.
Ai fluenţă şi ochiul de piatră.
Dar este totodată blestem cât şi binecuvântare.
Cum a fost?
Bine. Cred.
Hei...
treci aici.
Bună.
Mi-a fost dor de tine.
Stai, îmi dau şosetele jos.
A trecut ceva vreme.
Dl Osnard.
Andrew Osnard.
Nigel Stormont. Francesca Deane.
- Bună. - Bine aţi venit în Panama.
Mulţumesc, dle ambasador.
Vă rog.
Au auzit că v-aţi familiarizat cu oraşul deja...
destul de bine.
Da, într-adevăr. Un loc minunat.
Chiar pe strada mea.
Şi cum am putea descrie strada pe care staţi, Andrew...
celor curioşi?
De obicei spun că lucrez în domeniul tehnologiei informaţiei.
Eşti unul dintre ei.
"Un prieten."
Aşa este. Sunt un prieten.
Oh, Doamne, dar este un secret uriaş.
Sau a fost, până când Osnard a spus asta.
Adică, abia mi s-a spus mie acest lucru.
Nu Osnard a fost prins în Madrid?
Soţia ministrului de externe, nu-i aşa?
Nu era soţia lui. Amanta.
Sunt anumite lucruri pe care nu le-aş face pentru Anglia.
Ţi-a apărut poza în ziar, nu-i aşa?
De aici prezenta mea în Panama. Care a fost delictul tău?
Cafea?
Mulţumesc.
Serveşte-te.
Este doar un exil sau ai un scop aici?
Sigur.
Băieţii de acasă vor să se asigure ca cea mai mare poartă de intrare...
nu pică pe mâinile cui nu trebuie...
acum când deja este pe mâinile cui nu trebuie.
Iartă-mă. Nu vreau să par arogant...
dar mă îndoiesc că vei afla ceva ce ei nu ştiu...
din rezumatele obişnuite ale ambasadei.
Ştii despre "Opoziţia Tăcută" ?
Poftim.
Eşti un muncitor foarte harnic.
Dacă vezi un lucru care merita, du-te şi ia-l.
Pot să întreb la ce nivel, aici la ambasadă...
vom avea parte de rezultatele dv?
Şeful meu spune că nu se împărtăşesc informaţii locale fără acordul lui...
dar nu mă deranjează asta.
Adică, nouă, celor 4 din această cameră?
Nu mă deranjează.
Totul pare satisfăcător. Nigel?
Francesca?
Ne bucuram să fii printre noi, Andrew.
Mă bucur să fiu aici.
Francesca te va conduce în biroul tău.
Da.
Este în partea mai întunecată, din păcate.
Mie îmi convine.
Ne-am gândit că vei fi plecat mai tot timpul.
Am ajuns.
Ce asculţi?
Marea.
Nenorocitul de sunet stă în seif de când s-a născut.
Fixat pe un singur ritm.
Toate cheile încercate.
Te-am prins.
Eşti sigur că a fost închis la început?
Stau la Staţiunea Gamboa Rain Forest până va fi gata apartamentul.
Vino duminică.
Iei prânzul. Înoţi în lac.
Vezi cum merge treaba.
Cred că sunt ocupată duminică.
Ai dreptate.
Era deschis.
Doar înţepenit din cauza nefolosinţei lui.
Ambasadorul mi-a cerut să te informez...
dacă este ceva ce nu ştii deja.
Noriega a format aşa numitele "Batalioane ale Demnităţii.".
Îi lipsea o doagă.
Scopul lor era să ia demnitatea oricui se ridica împotriva lui Noriega.
A fost Dr. Frankenstein, George Bush...
care a creat acest monstru...
când era şeful CIA.
Când...
drogul lui Noriega exista era prea mult chiar şi pentru CIA...
a fost George, acum preşedintele Bush, care a decis să-l elimine.
Şi că să fie siguri de asta...
au bombardat o mare parte din vechiul oraş.
Din păcate, acolo se aflau rebelii care erau împotriva lui Noriega.
Necazul de care Noriega nu scăpase încă.
Deci nu a mai existat opoziţie, linişte sau altceva.
Foc...
distrugeri...
sfârşitul.
Sau renaştere din cenuşă.
Bine, bine, bine. Toată lumea, luaţi.
Scuze.
Mickie!
Intră.
Îmi pare rău pentru noapte trecută. Trec printr-o perioadă proastă.
Este vorba de bani, Mickie? Da? Aş putea să te ajut.
Tu?
Ai datorii mai mari decât mine.
Domnul Fermier, nu?
Mai păstrezi legătura, ştii tu,
cu studenţi, luptători, din vremurile vechi?
Nu, toţi sunt avocaţi acum. Bancheri.
Nu ai auzit? Este democraţie.
Mai sunt multe lucruri pentru care trebuie luptat, Mickie.
Nu am dorinţa necesară.
Tremur tot când văd un poliţist.
Doar când sunt beat, atunci vreau să-l lovesc.
Oricum...
Dar oamenii lui Marta?
Te adorau.
Te tratau cu respect.
Ar trebui să renunţi, Harry.
Sunt o cauza pierdută.
Cât datorezi, Mickie?
Cazinoului? Ţie?
Tuturor. Toţi banii. Haide.
Nu cu mult peste 20 de mii.
Voi face rost de bani pentru tine, Mickie.
Şi îţi voi face un costum nou.
Din mătase şi mohair cu model în zig-zag.
Bine?
Bine. Bine.
- Domnule Pendel? - Cu ce am greşit, Marta?
Cu nimic. Asta este problema. Uită-te la conturi.
Prietenul tău Rafi Domingo. A întârziat două luni.
Mai amână-l o lună. Este un client bun.
Este un netot. Şi-a câştigat toţi banii pe vremea lui Noriega.
Îi voi lua dobânda.
- Nu poţi face asta. - Ba da, pot.
Eşti prea moale. Ţi-e teamă că dacă-i pui să plătească nu te vor mai agrea.
Este o tradiţie.
Gentlemenii îi lasă pe croitori să aştepte după bani.
Gentleman? Arată-mi unul.
Dl Osnard cu siguranţă nu este unul dintre ei. Asta-i sigur.
- Ce vrea? - Un costum.
Sunt eu, Harry.
Cauta informaţii.
Fii drăguţă cu el. Nu fi îmbufnată. Promiţi?
Este diabolic.
- Cine a zis asta? - Ochii lui spun asta.
Am stat puţin la taclale cu el.
Nu te uita la mine aşa, Marta. Sunt doar un croitor.
Nu, Harry, nu eşti doar un croitor. Eşti un visător.
De aceea trebuie să am grijă de tine.
Oh, vorbeam de lup. Dle Osnard!
Cum merge treaba la costumul meu?
De cum am băgat foarfecele în materialul alpaca, mi-am zis:
"Harry, va ieşi ceva cu totul special."
Un poem, nu-i aşa?
Minunat corp.
Atâta timp cât îşi ţine faţa în altă parte când o regulezi.
Marta este decentă. A fost în unele locuri nepotrivite.
Oh, da? Cum ar fi?
Aici. Sub conducerea lui Noriega.
A stat dreaptă când toţi ceilalţi stăteam întinşi pe jos.
De aceea i-au mutilat fatţa.
Sunt scopurile ei intacte?
Nu s-a clintit niciodată.
Nu Marta.
Deci este una dintre ei.
- Una dintre cine? - "Opoziţia Tăcută."
Absolut.
- Harry, opreşte-te. - Nu pot.
Ce funcţie are?
Şefa operaţiunilor?
Purtătorul de cuvânt?
- Mai mult. Mult mai mult. - Cât de mult?
Mă presezi prea mult, Andy.
Dulceata, încă nici nu mai simţit.
Gândeşte-te la fermă.
Este Ioana d'Arc a lor. Conducătorul spiritual.
Eşti prea mult, Harry.
Pot s-o am?
Orice ban i-ai da este pentru cauza pentru care luptă...
fără comisioane sau deduceri de vreun fel.
Cât?
Pentru pulsul şi sufletul "Opoziţiei Tăcute" ?
Pentru Marta?
Mickie are nevoie de 20 de mii pentru a reactiva trupele.
Marta ar trebui să primească la fel.
- Da, cred că putem rezolva asta. - Mulţumesc, dle Osnard.
Londra este surprinsă de Opoziţia Tăcută a dumitale.
Apropo, ce-ţi mai face fermă?
- Nu mă întreba. - Ştii cine îţi este vecin?
Tipul care îţi taie accesul la apă?
Nu este o persoană, este un moşier absent...
şi o corporaţie din Miami. Şi o pacoste.
Ştii cu cine are acţiuni la bancă?
Cu amicul tău Ramon.
Nu vreau să aţintesc degetul asupra lui, căci este prietenul tău Ramon.
Ei bine, Ramon deţine două treimi.
Domnul X deţine cealaltă treime.
Ştii cine este domnul X?
Nu, nu ştiu cine este domnul X.
Ce zici de băiatul care-i administratorul fermei tale?
Angelo, nu-i aşa?
Nu!
Mickie! Marta!
Oh, pentru dragostea Domnului!
Mickie!
- Oh, Doamne! - Este bine.
Cât este ceasul?
Este 7:00.
Fac eu micul dejun.
Cum rămâne cu dieta dumitale, mama?
Sunt în perioada de negare.
Ce este negare?
Un rău foarte mare din Africa.
Mulţumesc.
Mamă, o fată mi-a spus la şcoală că mamele care lucrează...
se simt vinovate în privinţa copiilor lor. Tu de ce nu te simţi aşa?
Probabil pentru că tatăl tău ţine loc de mamă foarte bine.
Auzi, astăzi ai balet. Să nu-ţi uiţi geanta.
- Să mergem. - Bine, haide.
Te întâlneşti cu preşedintele azi, tată?
Într-adevăr. Deci ar fi bine să ne grăbim.
Harold Pendel.
Pe aici, domnule Pendel.
Lucrează. Mereu lucrează. Se gândeşte numai la Panama.
Domnule Pendel.
Arătaţi-mi permisul, vă rog.
Marco, doar mă cunoşti.
Ţi-am făcut haina aceea la două rânduri din mohair.
Încă aştept să mă plăteşti pentru ea.
Pe aici. Îţi va acorda 5 minute, bine?
Excelentă. Bun venit înapoi, într-adevăr.
Cinci capitale într-o săptămână, parcă aşa am citit.
De la Paris la Tokyo în 7 zile. Un record pentru un politician de înaltă clasă.
Pantalonii.
Vor ştii unde este Panama, nu-i aşa?
Nu vom mai fi doar un vierme încolăcit pe hartă cu un canal, nu-i aşa?
Vesta.
Încerc să despart cureaua în spate...
să se potrivească cu vesta, Excelenţă.
Prea mulţi domni mi-au reproşat un anumit disconfort la vertrebra de jos...
când se lasă pe spate să fumeze trabucul de după masă.
Sacoul.
Pot fi îndrăzneţ să întreb dacă...
am discutat viitorul canalului în călătoriile noastre?
Deci vrei să ştii ceva despre canal?
Dacă binevoieşte Excelenţa voastră.
Ai făcut treaba doar pe jumătate.
Am stat drept.
Bine, întocmai.
M-am aplecat...
- Testicolele mi-au ajuns în urechi. - Foarte bine, domnule.
Faci apntalonii prea strâmţi, dle Braithwaite.
Harry!
Am o slujbă.
Este sus.
Nu. Mulţumesc.
"Harry", mi-a spus, "faci pantaloni excelenţi.
Când eram copil visăm să port o pereche de pantaloni exact ca aceştia."
Acestea au fost cuvintele lui, Andy.
Sincer să fiu, chiar trebuie să ne întâlnim aici?
Nu este prea sănătos.
Este un loc retras.
Închiriază camerele cu oră. Numerar. Nici o întrebare.
Fără înregistrari.
Oricine te vede intrând, zice că ai venit să-ţi pui capăt zilelor. La fel ca şi mine.
Deci asta-i tot, nu?
O jumătate de oră vorbim despre pantaloni scurţi.
Dar canalul?
A spus ceva despre călătoria sa?
A vorbit, da.
"Discuţii constructive," cred că a fost expresia lui.
Nu vei putea plăti ferma în condiţiile astea.
Andy, îmi este greu.
Se destăinuie. Un croitor este ca un preot în aceste situaţii.
Pentru mine, camera de schimb, este sacră precum confesionalul.
Buzele sunt pecetluite, nu?
Ai avut ocazia să faci ceva aranjamente în privinţa fermei, Andy?
Banii sunt acolo, atâta timp cât transmiţi informaţii.
- Îl vinde, Andy. - Ce?
Canalul.
Îl vinde?
Trebuie. Are nevoie de bani. Scapă de sărăcie. Infrastructura.
Cine cumpară?
Diferite părţi interesate, cred.
- Haide. - A menţionat francezii, japonezii.
Şi?
Oh, da. Şi chinezii.
Harry.
Andy.
Mă duci de nas?
Numai dacă preşedintele mă duce pe mine de nas.
Asta-i dinamită curată. Mereu vorbeşte aşa cu tine?
Nu întotdeauna...
dar de cele mai multe ori.
Asta trebuie consemnat în scris. Data, nume, locuri.
Cuvintele lui exacte, dacă îţi aduci aminte.
Mai îmbrobodeşte-o puţin. Va ajunge sus.
Îi dăm drumul. Apropo, ce fel de chinezi?
Ştii tu, chinezi, adică chinezi.
Oh, la naiba. Adică din China? Taiwan?
Amândouă, Andy. Împreună.
Mână în mână.
Este un lucru de care preşedintele este mândru,
reuşind să-i aducă împreună, la aceeaşi masă.
"Harry", mi-a spus, "dacă doar pentru asta voi fi ţinut minte, aşa să fie.
Eu am adus reconcilierea marelui popor chinez...
pentru binele omenirii."
Te-ai întrecut pe tine însuţi. Este o poveste mai bună decât cea cu Arthur Braithwaite.
Insinuezi?
Nu contează ce cred. Se joacă.
Primele rate: Abrazas şi Marta.
- Rate? - Plata în funcţie de rezultate, Harry.
Şi ferma, Andy?
Arată bine.
Oh, uită-te la sânii ăia.
Delicioşi.
Vrei să plăteşti datoria? Ce ce bani?
Să zicem că am că am câştigat la loterie, Ramon.
Şi vreau să-ţi cumpăr ferma.
Cum adică vrei să-mi cumperi ferma?
Nu am nici o fermă.
Ba da, Ramon. Ştiu totul despre asta.
Bine.
Ai câştigat la loterie, îmi poţi plăti 3000 de dolari pe pogon.
2000. Vei fi plătit direct din Europa.
Am făcut aranjamentele necesare.
Nu te superi dacă voi scădea nota de plata pentru croitorie.
Are un miros urat.
Ar putea fi peştele.
Ţi-i voi da înapoi. Mă voi îndrepta.
Doar să nu te simţi ofensat pentru că-ţi fac o favoare.
Harry, suntem în Panama, unde nici o faptă bună nu scapă nepedepsită.
Exact.
Există două moduri de a rezolva această problemă.
Aşteptăm 6 luni, după care sărim unul în braţele celuilalt:
"Dragă, de ce n-am făcut asta niciodată până acum?"
Metoda B, cea preferabilă:
Intrăm în afaceri acum. Observăm securitatea de aproape.
Vedem cum ne place. Dacă nu ne place, nu va afla nimeni.
Presupun că nu te-ai gândit că aş prefera pe altcineva?
Mă refuzi?
Nu.
Vino şi dansează.
Oh, Doamne, sper că nu dansezi la fel, nu?
La fel ca ce?
Băieţii mei se învârt în Londra.
Am înţeles că vorbesc la Washington.
Dacă canalul va fi vândut, cum se face că nu am auzit nici măcar o şoaptă despre asta?
Sunt sigur că s-a pus întrebarea...
şi nu la nivelul tău, Nigel, ca ofiţer politic.
Dar americanii?
Au investit miliarde de dolari în supraveghere. Nu ştiu nimic?
Probabil că ştiu despre asta, dar nu ne spun.
Eşti foarte tăcută, Francesca.
Ce crezi despre descoperirile uimitoare ale lui Andrew?
Păi, n-aş putea comenta.
Încearcă să nu pari aşa secretos, Harry.
- Sunt puţin neliniştit. - Şi crezi ca eu nu sunt?
- S-a întâmplat ceva? - Da.
Am eşuat la Washington. Stai jos.
Yankeii spun că vorbim prostii. Nu există Opoziţia Tăcută.
Nici o conspiraţie prin care să se vândă canalul. Nimic.
- Nu pot spune aşa ceva. - Tocmai au spus.
Materialul Buchan nu are credibilitate.
Nu este credibilitate înseamnă că nu primeşti bani.
Fără yankei, Londra va anula întreg proiectul.
- De ce? - Pentru ca în probleme de spionaj...
la fel ca şi în alte probleme,
frumoasa Anglie suge ţâţa americană.
Se numeşte "relaţie specială."
Mickie va fi deprimat, Andy. La fel va fi şi Marta.
Dar noi? Mergea bine treaba aici.
Mă gândeam să-mi fac o pensiune.
Vrei să te retragi?
În meseria mea te aruncă la fier vechi la vârsta de 45 de ani.
A fost material ieftin. Chiar tu ai spus asta.
Londra vrea ceva consistent. Documente, dovezi.
Soţia ta aduce acasă foi, chestii despre canal?
- Ce legătura are asta cu restul? - Aduce? Atâta tot.
Se mai întâmpla să aducă.
Aruncă o privire.
Vino aici. Vino aici. Dă-o înapoi.
Este un aparat de fotografiat.
O poză valorează cât o mie de cuvinte. Sau o mie de dolari. Spune-i asta.
- Şi spun? - De ce nu?
Trece-o pe lista de plată. Dublează-ţi banii.
Vreau un act scris referitor la înţelegerile lui Delgado cu chinezii.
Gata cu tâmpeniile.
Louisa nu l-ar trăda niciodată pe Delgado.
Îl venerează pe acel om.
Ştie pe unde ai fost?
Nici nu bănuieşte.
I-ai povestit despre vremurile când erai la puşcărie?
Nu ştie.
Atrage-o în joc, Harry...
sau va trebui să-i povestesc despre Harry Pendel, criminalul.
Las-o în pace pe ea.
Bine, mă ocup eu de asta.
Eşti destul de tensionată în seara asta, Lou.
Probabil pentru că tragi cu ochiul din nou.
Sau poate din cauza că m-a sunat Donna.
Donna?
Soţia lui Teddy.
A spus că ai fost văzut ieşind din Hotel Paraiso.
An spus, "Harry este croitor. are clienţi peste tot."
Adevărat.
Niciodată până acum n-ai fost la Hotel Paraiso.
A trebuit să probeze costumul Andy. Andy Osnard.
Este un pic cam excentric.
Ai pe cineva?
Eu?
Stai seara până târziu şi nu spui unde.
Vii la mine ca un iubit iar apoi nu mă mai atingi saptămâni întregi.
Ce se petrece, Harry?
Cine mai are parte de tine?
Unchiule Benny, sunt încolţit.
Nu am de ales decât să-i spun adevărul.
Merită să ştie adevărul.
Harry, băiete, ţi-am spus de-atatea ori:
Un om care spune adevărul este nevoit să se deconspire mai devreme sau mai târziu.
Fii sincer, este o virtute.
Adevărul este un chin.
Îţi jur că nu a existat...
altă femeie în viaţa mea.
Niciodată nu a fost. Niciodată nu va fi.
Bine.
Louisa?
Sunt un hoţ în propria mea casă.
Dar bine intenţionat. Cu o inimă bună.
Pentru familie. Aşa cum m-ai ajutat pe mine.
Asta este adevărul.
Tu eşti mărul ochiului, Harry.
Fii ferm, şi voi fii mereu alături de tine.
Harry. Harry!
N-am putut dormi.
Cum adică nu ai putut dormi? Ai aţipit.
Aglomeraţie mare la magazin, Lou.
Deci cine este acest Andy Osnard?
- Povesteşte-mi despre el. - A devenit un fel de...
prieten.
Eu eram...
"prietenul tău."
Aş vrea să-l cunosc.
De ce nu-l inviţi pe la noi duminică?
Este ziua lui Sarah.
De ce nu?
Aş putea vorbi cu el.
Dacă nu vrei să-l suni, dă-mi numărul lui de telefon şi-l voi sună eu.
Bine.
Şi costumele de sezon sunt prea subţiri...
şi produce de cea mai bună fabrică din Panama.
Buchan.
Lady Jane. 20 de minute. Adică doi-zero minute.
Terminat.
Aşteaptă şi se plânge.
Scuze, Teddy. Haina este gata. Treci în camera de probă.
Îmi pare rău, Jaime, dar am nevoie de asta.
Poftim, Teddy.
Chiar mai bine decât mă aşteptam.
Araţi ca şi Bobby de Niro cu această haină.
Nu mă aburi, Harry. Ce se petrece?
O pasăre mică mi-a spus că ţi-ai plătit datoria.
Afacerile merg bine, Teddy.
Îmi miroase a poveste.
Nu este nici o poveste.
Vrei să inventez una?
Nu face asta. Louisa citeşte articolul tău.
Nu vreau să ştie că am fost dator.
Mărturiseşte.
Probabil nu va fugi.
Îmi place. Cu cât ştiu mai mult, cu atât tipărasc mai puţin.
Ştii ca voi afla ce pui la cale...
nu-i aşa?
Ei bine, n-am avut nici cea mai vagă idee...
cât de încântătoare va fi Panama.
Da, o ţară frumoasă.
Mă gândeam la oamenii de aici.
A însemnat mult pentru mine, că m-aţi invitat astăzi.
A fost o plăcere să te avem alături de noi astăzi, Andy.
Nu-i aşa, dragă?
Tată putem merge să vedem maimuţele?
Este o insulă a maimuţelor.
- Mereu le ducem banane. - Minunat.
- Ce zice fiica mea sărbătorită azi? - Poate să vină şi Andy?
Nu, Andy trebuie să stea aici şi să-i ţină de urât lui mami.
Mergeţi cu tata.
Hopa sus.
Lansăm barca, căpitane.
Deci, Andy...
poate nu te superi să-mi spui şi mie ce pui la cale.
Poftim?
Este ceva între tine şi soţul meu. Ştiu asta. Pot să-mi dau seama.
De când te-a cunoscut este un om schimbat. Viclean şi secretos.
Dintr-o data eu sunt inamicul lui, iar tu eşti prietenul lui.
Dacă nu l-aş cunoaşte aşa de bine, aş zice că sunteţi homosexuali.
Vrei să fiu direct?
Întotdeauna.
Vei păstra secretul?
Dacă trebuie.
Şi el nu ţi-a spus nimic? Absolut nimic?
Zero.
Afacerile mele sunt informaţiile. Bârfă.
Harry este bârfitor.
Este deştept, cu picioarele pe pământ.
Are cunoştinţe şi nu are agendă.
Vorbeşti despre spionaj?
Este prea dur spus pentru ceea ce face Harry.
- Îl plăteşti? - Nu primeşte bani.
Doar onoarea şi privilegiul unui serviciu.
De aceea s-a uitat printre foile mele personale.
Oh, nu. Harry.
Oh, afurisitul.
Merge prea departe.
Îşi spionează propria soţie.
Îmi pare nespus de rău.
Totuşi, te ocupi de canal, nu-i aşa?
Eşti mâna dreaptă a lui Ernie Delgado.
Harry este conştient că vrem să aflăm cu disperare ce se va întâmpla cu el.
Canalul va curge mereu în aceeaşi direcţie.
Ernie Delgado se va asigura de asta.
Aşa şi trebuie...
Canalul este artera noastră principală.
Nu ne poţi învinui pentru că vrem să ne asigurăm de asta constant.
Harry vrea doar să ajute.
Nu...
te folosi de el.
Îl iubesc.
Amândoi îl iubim.
Mă duc să înot.
- Uite una. - Unde?
- Acolo sus. - Oh, da!
Oh, este adorabilă.
Deci...
Spune-mi, cum ţi-a cucerit Harry inima?
Am fost crescută pe canal...
printre militari şi ingineri precum tatăl meu...
şi nu am cunoscut pe nimeni la fel ca Harry.
Mă trata ca pe o prinţesă.
Îmi trimitea flori zilnic.
Îmi scria scrisori de dragoste.
Trebuia să ceară permisiunea lui Arthur Braithwaite?
L-a sunat în Londra. Era pe patul de moarte, bietul om.
Oh, Doamne.
S-a dus la funeralii?
Arthur i-a interzis să meargă.
Harry a fost complet distrus.
Sunt sigur de asta.
Deci de atunci voi doi aţi trăit fericiţi mereu?
Da, până ai apărut tu.
Nu simţi niciodată nevoia să...
evadezi?
Să alergi...
să scapi de proasta dispoziţie?
Niciodată.
Harry este virtutea mea.
Fără el...
aş fi...
Ai fi...
la fel ca şi Harry fără Arthur Braithwaite.
A adormit în cele din urmă.
Cred că s-a simţit bine astăzi.
Da, aşa cred şi eu.
Dar tu?
Da. Într-un fel.
Despre ce aţi vorbit tu şi cu Andy?
Despre tine cel mai mult.
Cam plictisitor, nu?
Eşti o persoană plină de surprize, Harry Pendel.
După atâţia ani?
Numai să nu te bagi între mine şi Ernie Delgado.
Munca mea este treaba mea. Ai înţeles?
Bine, Lou. Absolut.
S-a rezolvat.
Harry.
Ce?
Fă-mă să râd.
- Ai un talent pentru asta? - Ce?
Şi dăi drumul.
- Puţini oameni pot. - Tu nu poţi, sau nu vrei.
Nu.
- Am citit dosarul tău. - Oh, nenorocitul de dosar.
Ne cunoaştem atât de bine.
Distruge romantismul.
Ce romantism?
Da?
Da. Ce?
Nu este un moment potrivit, de fapt.
N-am ştiut ce ştia ea, nu-i aşa?
Sunt sigur că te vei descurca ca un profesionist.
Trebuia să fiu cu picioarele pe pământ nu-i aşa?
Bine.
Bine, dacă trebuie.
Întâlnirea numărul trei.
Ştii unde este, nu-i aşa? Bine.
Ora 23. Bine.
Ce motive mă dau jos din şa duminică noaptea?
Este vorba despre Louisa.
Ce femeie, Harry. Te invidiez. Felul în care ţi-a luat partea.
Tu eşti virtutea ei morală, centrul ei.
Aşa cum a fost Arthur Braithwaite pentru tine, a spus.
Mi-a plăcut comparaţia.
- Sper că nu i-ai spus? - Am făcut-o eu vreodată?
Vrei să-i spun ca un evreu bătrân m-a adus aici?
Care mi-a făcut o favoare arzându-şi salopeta?
L-ai urât pe prietenul tău, nu-i aşa?
- Ştiu un loc unde putem vorbi. - L-am iubit. L-am respectat.
L-ai denumit Arthur Braithwaite. I-ai dat un costum bun.
Hainele îl fac pe om, şi toate astea.
Haide, să dansăm. Fă-ţi de cap puţin.
Haide. Eu conduc.
Deci, să înţeleg că nu ai încercat să o recrutezi.
Până acum, este adevărat.
Mi s-a părut accesibilă.
- Ar trebui să încerc eu. - Nu, nu face asta.
De ce mai chemat? Să-mi spui să o las în pace?
Am venit să-ţi spun că mi-a ajuns.
Vreau să mă retrag.
Nu prea cred. Ai luat banii. Vreau ceva în schimbul lor.
Acele documente.
Cele pe care le-ai furat. Le-ai citit?
- Am fost forţat de timp, Andy. - Schema pensiunii pentru locuri sigure.
Contracte. Analiza apei. Nimic.
Este timpul să livrezi informaţii. M-am săturat de minciuni.
Nu mai pot continua.
Vrei să-i povestesc lui Louisa...
despre Harry infractorul?
Spune-mi ce vrei?
Vino aici.
Mişcă-te. Nu mai fi aşa bădăran.
Dacă Delgado vinde canalul la sfaturile prezidenţiale...
Care este preţul? Cine cumpara? Când semnează contractul? Timpul şi locul?
Cât iau Delgado şi ceilalţi preşedinţi pentru ei?
- Bine. - Nu te aud, Harry.
- Bine. - Atunci va fi sfârşitul înţelegerii.
Abraxas, Opoziţia Tăcută. Vor acţiona direct?
- Care ar fi acţiunea directă? - Focuri de arme.
Să trezească conştiinţa proletarilor.
Aruncă în aer nişte bănci, împuşca vreo câţiva milionari.
- Nu, nici Mickie, nici Marta. - Atunci ce dracu' fac?
De la cine cumpără arme? Ce vor face cu ele?
Trebuie să facă mai mult decât să poarte nişte tricouri albe...
şi să fie bătuţi de către poliţişti!
- Haide. - Trebuie să ies de aici.
Nu pot să gândesc limpede.
- Nu pot să respir. - Du-te, Harry. Du-te, du-te, du-te.
Fă-mi rost de nişte răspunsuri. Ţi-ai pus fundul în bătaia puştii.
Londra vine. Fă rost de dovezi şi te vom îmbogăţi.
Dacă nu, le vom spune oamenilor că eşti spion pentru yankei.
Şi tu şi Louisa. Înţelegi ce vreau să spun?
N-am fost sincer cu tine.
Mi-am târât picioarele.
La promisiunea lui Mickie, aş putea spune.
Are un transport enorm de armament în drum spre noi.
Dar îl va plăti din altă sursă.
Oh, da? Despre cine dracu' este vorba?
N-a spus.
Nu, n-a spus, nu-i aşa?
- Cât? - Sunt bani mulţi, Andy.
Harry, îmi spune, amicii tăi plătesc cu sume mici de bani.
Nu este de competenţă lor.
Ei bine...
asta este o desfăşurare interesantă, Harry.
- Zi-mi o sumă aproximativă. - 10.
Vorbim de 10 milioane de dolari, Andy.
10 milioane de dolari?
Da.
10 milioane de dolari.
Da.
- Andrew. - Domnule.
Un curent de aer m-a adus la Caracas...
dându-mi ocazia să trec pe aici. Sunt în drum spre Washington.
Onorabilul nostru conducător, Henry Cavendish, vine de asemenea. Ridică telefonul.
Este vorba de prestigiu, înţelegi.
Oh, Andrew...
am străbătut atâta drum pentru a te privi în ochi când te întreb:
Putem risca? Suntem acoperiţi din toate punctele de vedere?
Da.
- Cât cer? - 15 milioane.
15.
Dacă fac rost de bani, poţi să garantezi acţiune?
Oh, bineînţeles.
Prinde-i, Andrew.
Loveşte cât fierul este încins. Direct la ţintă!
Domnule, îmi daţi paharul? Ne pregătim de aterizare.
Mulţumesc.
Oh, Harry. Am auzit că Delgado...
împuterniceşte poliţia de coastă...
să verifice canalul de nave.
N-ar face asta niciodată. Ar distruge afacerile cu droguri şi cele cu arme...
care ne sunt atât de dragi.
Cum este acum, îţi plăteşti taxele...
nu te pişi pe ea siguranţa, iar ei te lasă în pace.
Louisa ştie ceva despre acest mic plan, Harry?
Lăsaţi-o pe Louisa în pace.
Ia-o uşor, Harry. Ar fi bine să-ţi iei o vacanţă.
- Pari răvăşit. - Poate dacă ai plăti...
aş fii în stare. Poate ai fi mai sănătos...
dacă te-ai rezumă la croit.
- Ascultă, Teddy... - Hei, Harry.
Nu stă bine.
Acesta nu este costum, este o porcărie.
Haide, este prima probă. Se poate aranja.
Nu ştiu. Cred că mă voi duce la Armani.
Să-mi fac un costum ca lumea.
Nu-i place când vorbesc despre Armani.
Harry, de ce-mi faci rahatul ăsta?
De ce nu poţi face un costum la fel ca Armani?
De ce nu pot face un costum la fel ca Armani?
Crezi că Armani poate face un costum ca Harry Pendel?
De ce nu?
Bine, dispăreţi. Mergeţi şi cumpăraţi-vă costume Armani!
Daţi 1000 de dolari, că nu-mi pasă!
La Pendel şi Braithwaite aveţi croială Savile Row...
cu o tradiţie de 400 de ani.
Pe bulevard găsiţi un comerciant italian.
Dacă nu înţelegeţi, mergeţi şi cheltuiţi-vă banii.
Hei, Harry, haide.
Întreaga ţară se duce de râpă!
Nu-i pasă nimănui!
Cineva trebuie să stea pe poziţie!
Cineva trebuie să spună "Sunt aici. Şi pentru asta lupt!"
Standarde impecabile...
şi integritate de moda veche.
Dacă nu vă place, puteţi merge pe bulevard!
Domnilor, dacă mergeţi pe bulevard...
nu vă veţi mai întoarce niciodată.
Când aţi mers pe bulevard s-a terminat.
Şi nu mă refer doar la Panama!
Mă refer la întreaga rasa umană.
Şi tu. Afară.
Harry, am glumit, îţi jur.
Este doar o mânecă. Îţi jur în faţa lui Dumnezeu.
Teddy a venit să-l vadă pe Mickie.
A adus doi idioţi cu el. A spus că au fost la Ministerul de Interne.
Teddy?
Desigur, el este cel mai rău.
Îl plătesc, familiile conducătoare.
Primeşte bani pentru a-şi trăda prietenii.
Au întrebat de noi.
Au venit şi la mine.
Cred că suntem împlicaţi într-o mişcare politică împotriva sistemului.
Ştii tu, ca pe vremuri.
- Tu şi Marta? - Tu şi Mickie.
De ce cred asta?
Poate ştii tu, Harry.
N-aş fii în stare să o fac din nou.
Nu mai vreau închisoare. Te nenorocesc acolo.
Ai mult curaj în viaţă. Când îl foloseşti, s-a dus.
Mie nu mi-a mai rămas nici un pic de curaj.
Ştiu ce vrei să spui. Şi eu am fost acolo, ştiu cum este.
Şi au venit şi la tine?
Un chinez mare. Bărbatul care a bătut-o şi înainte.
- Ce ţi-au făcut? - Nimic. Vroiau informaţii.
Dacă nu le-aş fi dat informaţii mi-ar fi făcut şi celălalt obraz la fel.
- Ce informaţii? - Despre voi doi.
Cât de des va întâlniţi, despre ce vorbiţi.
Vreau să plecaţi amândoi din oraş. Luaţi-vă câte o vacanţă.
Este un festival cu focuri de artificii în Guarare.
Tu adori focurile de artificii. Adresa este pe etichetă.
Pete Abuleira mi-a spus.
Ce o să faci tu?
Să le vin de hac.
Să vorbesc cu oamenii pe care-i cunosc.
Ar fi bine să plecăm cu maşini diferite.
Eu voi pleca mai târziu.
Gata cu băutura acum.
Mulţumesc, Harry.
Ai grijă.
Nu te-am minţit niciodată, Marta. Ştii asta.
Nu ţi-am spus totul, dar ceea ce ţi-am spus este adevărat.
Nu sunt atât de mulţi oameni la care le poţi spune adevărul.
Alţi oameni sunt altfel. Trebuie...
Ajustaţi.
Ajutaţi. Da.
Tu îi flatezi. Începi să inventezi lucruri.
Iar ei încep să te creadă, Harry.
Conducătorul lor este Michelangelo Abraxas.
Cunoscut de mulţi, sunt sigur, sub numele Pimpernel (om de încredere)...
conducătorul renumitei mişcării împotriva generalului Manuel Noriega.
Abraxas s-a dovedit a fi integru...
talentat în războiul clandestin.
La conducere după el...
dar la fel de iscusită...
are numele de cod Marta.
Un alt veteran al luptei anti-Noriega.
Ca să nu fie recunosută, este angajată ca şi contabil-recepţionist...
de agentul nostru din Panama...
redutabilul Buchan.
Pot să spun, Elliot, că Opoziţia Tăcută...
nu trimite mesaje radiofonice.
Jumătate din ei nu au telefon.
Altfel de ce s-ar mai numi tăcută?
Sunt o forţa vie, nu o ambasadă.
Pescari...
fermieri, ţărani, săraci, studenţi fără bani.
Oameni pe care nu i-am primi în casă.
Deci de ce i-am ajuta, Henry?
Pentru că dacă nu o facem noi, o va face altcineva.
Pentru că Opoziţia Tăcută înseamnă noul Panama în noul mileniu.
Şi dacă-i ajutam pe aceşti oameni...
este cea mai plăcută şi uşoară cale de a salva canalul.
Crezi că acest Abraxas...
are stofă de preşedinte?
Scotty.
Abraxas este de talie mondială. Curajos...
hotărât, incoruptibil.
Un om de vis în formarea unei naţiuni.
Dar Abraxas nu poate singur. Are nevoie de ajutorul vostru.
Dacă este garantat ajutorul armatei militare americane...
Abraxas şi oamenii lui vor porni atacul asupra guvernului.
Vor captura posturile radio şi oficiul administrativ al canalului.
Asta, desigur, dacă vor fi plătiţi în avans...
pentru arme, echipament şi ajutoare medicale.
Cât?
Banii pe care voi îi lăsaţi, de obicei, bacşiş, Elliot.
- Cât? - 20 de milioane de dolari.
Elliot, pot spune şi eu ceva, te rog?
Sunt începător.
Nu ştiu prea multe despre dedesubturile politicii, dar ştiu asta:
Am fost ultimul comandant american în Panama.
Am avut misiunea de a-i scoate pe oamenii noştri de acolo.
Singura retragere din cariera mea.
Mi-a frânt inima.
Lipseşte o stea pe steagul nostru, domnilor.
Mi se pare că Dumnezeu ne-a dat a doua şansă.
Da?
Domnule.
Bruiat.
Au căzut ca popicele.
Am cerut 20 şi ghici cât am primit?
Mi-a dat 15.
Vin acolo.
Dă-i drumul, Andy.
Teddy! Teddy!
De ce îi hărţuieşti pe Mickie şi Marta?
Ce pun la cale de data asta, Harry?
Ce pui tu la cale? Să mă abureşti cu o poveste de-a ta.
Lasă-i în pace.
Cum poţi să o ţii pe corcitură aceea fără fata?
Nu, nu. Relaxează-te.
Eşti o ruşine pentru acel costum, Teddy.
- Hei. - Louisa.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Bine.
Lou.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
Alo?
Marta?
Este Louisa. Nu te aud.
Stai... Bine.
Este pentru tine.
Sunt eu.
Am nevoie de tine. Te rog vino.
Este Mickie. El...
Marta?
- Trebuie să închid. - Deci este Marta?
- În tot acest timp, sub naşul meu. - Nu, nu înţelegi.
Oh, haide, Harry. Te rog.
Fii bărbat.
- Ei bine, dacă o iubeşti, du-te. - Da, o iubesc.
Dar nu am făcut niciodată dragoste cu ea.
Ieşi afară.
Ieşi afară!
Harry.
Harry!
Washington a fost de acord ca din moment ce noi avem contact...
tot noi ar trebui să ne ocupăm de finanţarea şi înarmarea...
Opoziţiei Tăcute.
Şi au căzut de acord ca misiunea ar trebui condusă de un om cu experienţă.
De fapt, de mine. Şi pe baze mai formale decât lovirea ei.
As îndrăzni să spun că este un fel de uşurare pentru tine, Andrew.
Echiparea unei armate este un lucru dificil.
Nu este o misiune pentru mintea ta agera.
Mai bine ne pricepem noi umilii plănuitori flegmatici.
Este un bun principiu, Scotty. Doar că este o mică problemă.
Nu vor vorbi cu altcineva în afară de mine.
Cred că oricât de timizi ar fi...
vor vorbi cu un prieten cinstit...
care este gata să cheltuie 15 milioane pentru ai ajuta.
Nu-i aşa, domnule ambasador?
Ştiţi, o vreme am fost sceptic...
în legătură cu această Opoziţie Tăcută.
Mereu am crezut că Mickie Abraxas este un beţiv inofensiv.
Este amuzant cât de rău m-am înşelat.
Andy ar putea avea probleme să convingă unul dintre aceşti oameni să lucreze cu dv.
Mă tem că aşa este, Scotty. Poţi să spui astfel:
Fără mine, nu există Opoziţia Tăcută.
Nu-i bine să fii aşa de posesiv.
Trebuie să fim bravi şi să înlăturăm mamelonul Osnard, băiete.
Aş putea să mă ofer eu, să intervin, ca să spun aşa...
să verific distribuirea banilor de către Andy.
Drăguţ din partea ta, dle ambasador. poate ar fi o idee bună.
Între timp, Andrew îmi va da amănunte.
Avem multe de povestit, nu?
Whiskey în puţinele ore de intimitate...
cred că este indicat pentru Osnard şi Luxmore.
- Sigur. - Excelent, domnilor.
Andrew, să înţeleg că ai un seif sigur în apartament?
Categoric, domnule.
Fort Knox.
Domnule ambasador.
Îmi iau dosarele.
- Pleci, nu-i aşa? - Posibil.
Este prea devreme să pot spune.
Va trebui, nu-i aşa?
Adică nu există nici o Opoziţie Tăcută, nu-i aşa?
- Cine ţi-a spus asta? - Tu, mai devreme.
Ai inventat totul, nu-i aşa?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Cred că eşti cel mai crud om pe care l-am întâlnit în viaţa mea.
Asta a fost atracţia, nu-i aşa?
Ce zici de una mică?
Aici în birou.
Un tremurat al genunchilor.
Ştii, cred că m-am lecuit.
Scuză-mă, Francesca. Vreau să vorbesc cu Andrew.
Este al tău.
Datoria mea este să informez Ministerul despre această...
farsă.
Cât valorează datoria ta?
- Două milioane. - Unul.
- Unul şi jumătate. - Unul şi un sfert.
S-a rezolvat.
Andrew.
Noapte bună.
Ai o familie adorabilă, Harry. Un singur lucru o poate dezbină.
- Ce anume, unchiule Benny? - Adevărul, Harry.
Crudul adevăr.
Esmeralda?
Esmeralda.
Ies afară. Ai grijă de copii.
Marta!
Oh, Doamne!
Nu te impresionez, nu-i aşa?
Nu mă impresionezi deloc.
Cine dracu' este?
Buchan 2. Avem probleme.
Când o voi conduce în cealaltă cameră, ieşi.
În hol, dă-i portarului un dolar.
Îţi va chemă un taxi. Du-te la hotelul El Panama. Închiriază o cameră.
Un taxi? În miez de noapte?
Nu vorbesc spaniolă, Andy. Sunt dezarmat.
Viaţa este ieftină aici.
Te poţi descurca. Eşti un om de teren, nu-i aşa?
Cum rămâne cu genţile?
Le voi păzi cu preţul vieţii mele. Crede-mă.
Louisa.
- Ai ceva în minte? - Ce dracu' ai făcut?
Ce prostie este asta cu Abraxas şi Delgado?
Nu-ţi face griji. Nu-i nimic. Sunt aiureli! Este un joc.
- Unde este Harry? - Harry este în siguranţă.
- Voi avea grijă de Harry şi de tine. - Ia-ţi mâinile nenorocite de pe mine!
Dă-te de pe mine!
Relaxează-te.
Ştim amândoi de ce eşti aici.
Da.
Tu...
În ce l-ai băgat pe Harry?
Harry s-a băgat singur în asta.
Când americanii îşi vor lua înapoi canalul va cădea totul în capul lui, nu al meu.
Când?
Dă-te din calea mea.
L-am omorât, Marta.
L-am omorât cu prostiile mele.
A spus că poliţia îl urmărea.
A spus:
"Spune-i lui Harry că îmi pare rău."
Şi nu i-am terminat costumul.
I-ar fii redat demnitatea.
Nu s-ar fii împuşcat.
Mereu avea de gând s-o facă.
Cauta doar un motiv întemeiat.
Să-i închid ochii?
Trebuie să pleci acum, Harry.
Du-te, Harry.
Da.
Harry, unde ai fost?
Louisa a fost aici. A crezut că te îndrum pe o cale greşită.
Înţeleg. Continuă.
Deci trebuie să oprim totul, ai înţeles?
Mickie nu a ştiut nimic. Doar noi doi am ştiut că eu am inventat totul.
Este prea târziu. Ne-a scăpat de sub control.
Un caz în care viaţa imită arta.
O mică piedică, domnule.
Este Mickie Abraxas.
Un glonţ în cap.
Sinucidere.
Piedică? Piedică? Din contra.
Nu, probabil vor susţine că s-a sinucis când se află în custodia poliţiei.
Acesta este eufemismul standard în astfel de cazuri.
Nu, nimeni nu o să înghită aşa ceva.
Nu.
"Conducătorul Mişcării Rebele Democratice ucis."
Da. Cred că avem pretextul pe care-l căutam, Andy.
Îi voi înştiinţa pe verii noştri americanii. Acum, spune-mi...
ai reuşit să rezolvi situaţia Buchan 2.
Am impresia că a fost într-o stare de mare îngrijorare.
Trebuie să impresionezi şi să laşi impresia că totul este sub control.
Andrew?
Hei, este cineva acolo? Trebuie să vorbesc cu ambasadorul.
Sunt englez.
Este o problemă vitală.
Mickie Abraxas a murit acum trei ore.
Executat de un detaşament guvernamental.
L-am anunţat pe preşedinte.
Suntem autorizaţi să intervenim.
Avem acest drept, conform tratatului, dacă canalul este ameninţat.
Operaţiunea Ţinta Directă vă aparţine, generale.
Cât de repede poţi fii operaţional?
- În 4 ore, domnule. - Aşa de repede?
Unităţile mele sunt în alertă, dle.
Portavionul Alaska este la graniţa cu Panama.
8 avioane F-22 sunt în alertă.
12 nave de război. Un batalion marin.
- Trebuie să vorbesc cu ambasadorul. - Domnul ambasador este ocupat.
Va trebui sa reveniţi mâine.
Domnule ambasador.
Eu sunt Buchan.
Eu am inventat totul. Trebuie să opriţi. înţelegeţi, eu sunt Buchan.
Îmi pare rău, nu eşti tu croitorul acela?
Pari supărat.
- Nigel, te rog condu-l pe domnul afară. - Da.
Nu există Opoziţia Tăcută.
Cineva trebuie să fluiere. Cred că eu sunt aceea.
Eşti diplomată. Poartă-te diplomatic. Nu poţi interveni la acest nivel.
S-ar reflecta foarte urât asupra noastră. Şi ce am putea spune?
Că un croitor Johnny ne-a spus că totul este o glumă?
Totuşi.
- Ce-i dragă? - Trebuie să vorbesc cu Ernesto.
Andy.
Andy!
Aşteaptă!
Oh, Harry.
Pai, dacă ambasadorul a fost destituit...
daţi-mi pe cineva care nu a fost destituit.
Secretara lui, majordomul lui...
Vino cu mine, Louisa.
Mergem să vorbim cu preşedintele.
Oh, nu, nu, nu.
Haide, haide, haide.
Ce dracu' vrei?
Vreau să te întorci la ambasada şi să le spui că a fost o greşeală!
Harry, am banii aici. Ai tăi şi ai mei.
Încerc să plec înainte de a închide aeroportul.
Mă duc direct în Elveţia. Deschid câte un cont pentru fiecare.
Vei fi un om bogat. Ajută-mă puţin.
- Ne întoarcem. - Dă-te din calea mea!
- Nu mă asculţi? - Nu fii nesuferit, Harry!
Sunt aici.
Domnule ambasador!
Veţi susţine credibilitatea mea? Trebuie să urc în avion.
Vreţi ca acest om să fie inclus în avion?
Nu l-am văzut în viaţa mea.
Domnule ambasador.
După cum vezi, aeroportul este închis, iar oamenii influenţaţi.
Şi din moment ce înţelegerea a fost încheiată...
eşti liber să pleci.
Este o născocire, dle preşedinte. Nişte minciuni, o bătaie de joc.
Canalul este în siguranţă. Nu este ameninţat.
Chemaţi-vă câinii înapoi, dle.
Chemaţi-i înapoi.
Te voi conduce până la avion.
Poate fi acesta începutul unei prietenii minunate?
Puţin probabil.
Misiune anulată. Întoarceţi-vă la bază.
De ce?
Nu ştiu.
Am crezut că este un joc.
Iar în spatele meu?
Toate acele minciuni despre preşedinte şi Delgado?
Oh, da, minciunile.
Îmi pare nespus de rău pentru acele minciuni.
Louisa...
N-am lucrat niciodată în Savile Row, nu?
Nici pe departe.
Am învăţat să croiesc în puşcărie.
Am ars depozitul unchiului Benny ca să-l ajut.
Şi după ce mi-am ispăşit pedeapsă...
unchiul Benny, mi-a dat partea mea...
şi m-a trimis aici ca să dau de necazuri.
Am minţit spunând că a fost Arthur Braithwaite.
Înţelegi, minţi. Asta faci în puşcărie, Lou.
Ţine loc de iubire.
Spui cum ar trebui să fie, pentru că este mai bine decât cum este...
când este rău.
Dacă poţi să înţelegi.
De ce nu mi-ai spus de la început?
Pentru că m-am îndrăgostit de tine, prinţesa mea.
Şi ştiam că nu sunt destul de bun pentru tine.
Nu aşa cum eram.
Harry, eşti prost.
Tată, mi-ai promis că-mi vei spune o poveste. Unde am rămas?
Oh, Sarah.
Îmi pare rău.
Nu trebuie să plângi, tată.
Bună, tată.
Bună, mama.
Deci, ce vreţi să fac?
Ce vreau eu să faci?
Ce faci de obicei.
Micul dejun.
Ne faci clătite?
- Da. - Vreţi clătite?
Micul dejun?
Ei bine, dragă, sunt două moduri de a rezolva asta.
Gata.