Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Suntem în zorii celui de-al XVII-lea veac.
După asasinarea tatălui său,
tânărul rege, Ludovic al XIII-lea, urcă pe tronul Franţei.
Regatul său, odinioară paşnic, e acum înconjurat de inamici.
În interiorul ţării, cardinalul Richelieu, consilierul regelui,
complotează în secret să pună mâna pe putere.
Tânărul Ludovic şi noua lui soţie, Regina Ana,
au rămas fără aliaţi.
Europa e un butoi cu pulbere ce stă să explodeze,
declanşând un război care va înghiţi întregul continent.
Doar câţiva oameni pot opri Apocalipsa ce va să vină.
CEI TREI MUŞCHETARI
Traducerea şi adaptarea: Shadow & Voca Team b.v. @ www.titrări.ro
VENEŢIA, ITALIA
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Nici nu te gândi! Eşti tot mai neatent.
Acelaşi lucru pot să-l spun şi eu.
Ca să ştii de-acum înainte,
"Te iubesc", ar fi fost un răspuns mai potrivit.
- Iar tu ai fi putut spune "Salutare". - N-ar fi fost la fel de incitant.
Ce mai face episcopul?
- Nu la fel de bine ca tine. - Văd că nu te schimbi deloc.
Sunt sigură că aşa le spui tuturor domniţelor.
Milord! Ai grijă, sunt o Lady!
- Lasă-mă să te ating pe sâni! - Milord, ţine-ţi mâinile acasă!
Sfinţească-se numele Tău Vie împărăţia Ta
Facă-se voia Ta Precum în cer aşa şi pre Pământ
Pâinea noastră cea de toate zilele Dă-ne-o nouă astăzi
Şi ne iartă nouă greşalele noastre Precum şi noi iertăm greşiţilor noştri.
Amin.
Nu mai vreau vin!
- Ce... - Cheia!
Cheia asta?
Cine eşti?
- Preot... sigur nu sunt. - Nici eu nu prea sunt o Lady.
Am câteva minute libere.
Cunoscut-am o muiere... Ce rezista la durere.
Avea un nărav cam scârbos... Cu-n pui, o broască şi-un bărbos.
Mă aşteptam mai mult de la cineva cu reputaţia ta.
Bănuiesc că nu ştii unde-i găsesc pe Athos şi Aramis.
Nici n-am auzit de ei.
Voi, spionii ăştia francezi, sunteţi tare aroganţi. Şi cam prostuţi.
- Iar tu eşti atât de... - Sexy.
Nu-mi vine să cred că mi-a luat aşa mult să te prind.
- Păi... nici nu m-ai prins! - Pardon?
Nu... m-ai prins.
- Şi-atunci ce cauţi aici? - Te prind eu pe tine.
Cheia!
Vive la France!
CRIPTA LUI DA VINCI
Leonardo a proiectat-o pentru a-şi proteja planurile invenţiilor sale.
Purcedem?
Acum!
Ţi-ai făcut treaba. Rămâi aici. Ne vedem la locul de întâlnire.
Am venit împreună... plecăm împreună.
- Mă duc eu. - Aşteaptă. E prea uşor.
Sunt plăci de presiune sub podea.
- Mă pot căţăra pe ziduri. - Sau agăţăm un cablu de acoperiş.
Poate sunt capcane şi acolo.
Ce e? Ne cam grăbim...
Eşti sigur că nu sunt coridoare ascunse sau galerii secrete?
Sunt sigur, Milord. E o criptă. O singură intrare şi o singură ieşire.
Excelent! Îi vreau morţi pe muşchetari. Vreau să moară!
Paznicii se schimbă peste două minute. Poate mai puţin.
Mai puţin!
- Şi-acum ce facem, ne lăsăm păgubaşi? - Nu.
Planul de rezervă!
L-am găsit!
- Athos, sper că ştii ce-i acolo! - Ţine-ţi respiraţia!
Întoarceţi-vă! Acum!
- Eşti cea mai tare! - Te iubesc!
Nu vreau să vă stric bună dispoziţie, însă n-aţi vrea să plecăm de aici?
Măcar de data asta, popa are dreptate.
- Toţi pentru unul! - Şi unul pentru toţi!
Unde mergem acum?
- Ne întoarcem la Paris. - Şi apoi?
Unde ne vor trimite, oriunde Franţa are nevoie de noi.
Aşa suntem noi, asta-i datoria noastră.
- Chiar te iubesc. - Ştiu.
Atunci, te rog, încearcă să-nţelegi că nu e nimic personal.
E doar o afacere.
El mi-a făcut o ofertă mai bună.
- Athos! - Buckingham!
O toxină...
Dacă te întrebi, n-a fost în băutură, a fost pe cupă.
Toxina s-a activat în contact cu lichidul.
Nu-ţi face griji. Nu e mortală.
Deşi, bănuiesc că o parte din tine, îşi doreşte să fi murit.
Tu îţi asumi toate riscurile şi eu culeg toate roadele.
Nu mi se pare corect...
Ca să nu pleci cu mâna goală, îţi dau un mic sfat...
Să n-ai încredere în nimeni, mai ales în femei.
O să trăieşti mai mult.
I-ai spus că-l iubeşti chiar înainte să-l trădezi.
A fost o adevărată cruzime, chiar şi pentru mine.
Eu i-am luat "premiul". Tu i-ai luat mai mult de atât...
În sfârşit... maşinăria pentru război.
UN AN MAI TÂRZIU
Uită-te jos.
E o şmecherie pe care am învăţat-o de la un vechi prieten.
Adversarul tău nu va fi la fel de corect ca tine.
Dacă ţii minte lucrul ăsta, nu mai am ce să te învăţ.
Mă-ndoiesc, tată.
Păstreaz-o!
E trecut din generaţie în generaţie, de la tată la fiu.
Acum e a ta.
Arma unui muşchetar...
Adevărata arma a unui muşchetar... e în inima ta.
- Toţi pentru unul! - Şi unul pentru toţi!
- Îmi aminteşti de cineva. - Stai să ghicesc... De tine.
Nu, îmi aminteşti de bărbatul care-am vrut să fiu când eram de vârsta ta.
Ar trebui să pleci...
Ţine punga asta. Ai 15 scuzi aici. Destul să ajungi la Paris.
Îţi trebuie un cal. Maică-ta insistă s-o iei pe Floricica.
- Ştiu că nu-i prea mult, însă... - E destul.
Ai grijă, fiule. Nu intra în prea multe dueluri.
Dacă o să fiu muschetar, va trebui să mă şi duelez.
- Rămâi în spate, dacă poţi. - Da, mamă.
Mai am un sfat...
Da, ştiu... Să nu intru în belele.
Greşit! Intră în belele. Fă greşeli!
Luptă, iubeşte, trăieşte!
Nu uita, mereu vei fi un gascon şi vei rămâne fiul nostru!
Hai, du-te!
3 ZILE MAI TÂRZIU
Pentru numele lui Dumnezeu, ce animal mai e şi asta?
Nici animalul care-l călăreşte nu e mare lucru.
- Hangiule? - Da, dle.
Adapă-mi şi hrăneşte-mi calul.
Aşadar e un cal. Prietenii mei au crezut că e o vacă.
Mă scuzaţi...
Sunt sigur că doar glumiţi.
Floricica... e cam sensibilă.
Mă tem că trebuie să-i cereţi scuze.
Iar eu mă tem că nu-mi place să-mi cer scuze ţăranilor gasconi.
Nu mie. Iepei mele...
Aţi jignit-o.
- Şi dacă nu-mi cer scuze? - O să te omor.
M-ai împuşcat!
Eşti foarte perspicace, tinere.
Întrebarea e: de ce n-ai murit?
Rană superficială. S-o fi dereglat cătarea.
- Cine se ocupă de pistoalele mele? - Căpitane Rochefort, eu...
Nu vreau să-mi murdăresc spada cu sânge de ţăran.
Băiete, consideră asta o lecţie. Ultima...
Nu!
E prea drăguţ pentru aşa ceva.
Cum doriţi, Milady.
Rochefort, vino. Suntem aşteptaţi la Paris.
Mulţumesc.
Faceţi loc!
Ai băut destul.
Unde mi-e cana?
Mă scuzaţi!
- Te crezi mai bun decât mine? - Nu!
- Toţi pentru unul... - Mă scuzaţi!
- Îmi cer scuze! - Nu vezi bine?
Îl urmăresc pe cel care mi-a insultat iapa şi a încercat să mă omoare. Dă-mi drumul.
Nu-i îndeajuns. Mi-ai vărsat băutura şi mi-ai stricat tunica.
Mă cam grăbesc...
- Ţine. - 10 bănuţi?
- Cu cine crezi că vorbeşti? - Cu beţivanul oraşului, după cum miroşi.
Băiete, se pare că ţi-o cauţi cu lumânarea.
- Ce vrei să spui? - Văd că eşti şi surd şi chior.
Din fericire pentru tine, eu sunt doctor.
Minunat! Când să-mi fac programare?
La amiază, Cooper's Yard, în St. Germain.
O să fiu acolo.
Mă scuzaţi.
Nu mă pot hotărî.
Dacă-mi permiteţi... Asta vă dă un aer impunător.
Pe când cea albastră, vă scoate în evidenţă latura năvalnică.
La fel de importante!
Impunător! Năvalnic!
Cum spunea şi Regele Solomon: le iau pe amândouă!
O alegere excelentă, Milord.
Draga mea, mă răsfeţi. Nu ştiu cum te-aş putea răsplăti.
Ai grijă!
Îmi cer scuze. E o problemă de viaţă şi moarte. Nu se va mai întâmplă.
- Cred că v-a scăpat asta. - Nu-i a mea.
Am văzut cum doamna v-a dat-o. Nu sunt orb.
Insinuezi că primesc bani de la femeia asta?
Vrei să spui că nu-mi permit propriile veşminte?
Tu ştii cine sunt eu?
- Domnia ta ştie cine sunt eu? - Nu.
Atunci, suntem chit.
Ai noroc, băiete. În mod normal, te-aş omorî pe loc.
Dar tunica asta e nouă.
Cooper's Yard, St. Germain, la ora unu.
Îţi sugerez să te îmbraci pentru înmormântare.
Ce?
Un bilet la loterie, Milord? Poate e ziua dvs norocoasă.
Ce-i asta? Cinci franci?
- Ce-i asta? - O amendă.
Nu aţi curăţat excrementele calului de pe domeniul public.
Poftim?
Calul a făcut pe stradă.
- Cred că glumeşti. - Aşa-mi spun toţi.
Ştii ceva?
Cooper's Yard, St. Germain, ora două.
Ce băiat ciudat.
Milady de Winter!
Ce joc strâns, Eminenţă. Cine-i adversarul?
Eu însumi.
Nimeni altcineva nu e un adversar pe măsură.
Ce veşti ai din Anglia?
- Vine încoace... - Buckingham?
- Şi... - Şi?
A construit-o.
Maşina pentru război.
Şi nu-ţi pune loialitatea la îndoială.
Se crede atât de viclean... Atât de rău...
Răul e doar un punct de vedere.
Richelieu!
Domniţa e emisarul din Anglia?
Maiestatea voastră e foarte vigilent.
Aşadar... doamnă...
- Ce veşti aduceţi despre Buckingham? - Maiestatea voastră?
- Cum se mai îmbrăca? - În verde, Maiestate.
Verde? Foarte interesant...
Şi tu ai avut obrăznicia să-mi recomanzi albastrul.
Normal că trebuia verde.
De ce sunt înconjurat de idioţi incompetenţi?
Verde! Chiar trebuie să fac totul singur?
Aici erai. Trecem la treabă?
Eşti nerăbdător să te întâlneşti cu Dumnezeu?
- Am alte întâlniri. - Mă tem c-o să le ratezi.
O să-mi dau toată silinţa să ajung la timp.
Ajutoarele mele...
Voi!
Te duelezi cu ştrengarul ăsta?
Întâlnirile mele... Ora unu... ora două.
De cât timp eşti la Paris?
- Am ajuns în dimineaţa asta. - Văd c-ai fost ocupat.
Răbdarea nu e una dintre calităţile mele.
Nici bunele maniere.
Aşteaptă-ţi rândul, moşule.
Cum vrei să-ţi scriu pe piatra funerară? Micuţul răhăţel?
D'Artagnan!
D'Artagnan, eu sunt Athos. Ei sunt Porthos şi Aramis.
Cei trei muşchetari... Am auzit de voi.
Şi tatăl meu a fost muşchetar.
De fapt, am venit la Paris pentru a fi ca voi.
- Mă tem că e puţin cam târziu. - Ce s-a întâmplat?
O misiune ratată... Reduceri de buget.
Cardinalul, progresul... Poţi s-alegi ce-ţi place.
În fine, bun venit la Paris. Păcat că trebuie să te omor.
Dacă tot nu pot fi muşchetar, măcar să mă duelez cu unul.
Sau cu trei...
Omoară-l odată! E vremea prânzului şi mi-e foame.
Încetaţi!
Jussac!
Măi să fie... Cât au decăzut cei puternici.
Vă duelaţi, deşi e interzis?
Te-ai plictisit să hărţuieşti negustorii pentru mărunţişuri?
Deci...
Înconjuraţi piaţa!
Predaţi-vă armele şi veniţi cu noi.
Doar dacă preferaţi să vă împotriviţi.
Avem un plan nou.
Îl omorâm pe băiat, îi snopim pe ăştia în bătaie şi apoi mâncăm.
Mi-ar prinde bine nişte exerciţii.
Ce spuneai?
Dacă stau mai bine să mă gândesc, e mai bine să fim precauţi.
- Dar sunteţi muşchetarii! - Greşit...
Am fost muşchetarii. Acum suntem... noi înşine.
Rochefort.
Ne băgăm şi noi?
Terminaţi-i!
Hai să echilibrăm balanţa.
Îţi place spectacolul?
- Tu! - Ai grijă!
Nu mi-ai răspuns la întrebare.
- Mereu eşti atât de încrezut? - Doar marţea...
Sau când e vorba de o femeie frumoasă.
La naiba cu tine!
Nu vezi că încercam să purtăm o conversaţie?
- Cum te cheamă? - Constance.
Constance. E un nume... trainic.
- O calitate ce pare a fi străină de tine. - Ţin să te contrazic.
În adâncul sufletului, sunt un romantic incurabil.
Nu ţi-a ajuns?
- Uitasem ce senzaţie îmi provoacă. - Toţi am uitat.
Numele meu e D'Artagnan.
- Cred că vii dintr-un oraş micuţ. - De unde ştii?
Replicile tale sunt bune acolo. Aici suntem la Paris.
Mai bine te-ai rezuma la dueluri cu spade.
La duelurile minţii, mă tem că eşti neînarmat.
Are dreptate.
Domniţele din Paris sunt infinit mai complicate.
Îţi spun "nu" într-o mie de feluri şi de puţine ori spun "da".
Nu vreau să vă stric bună dispoziţie, însă se vor întoarce.
Dacă nu vrei să te lupţi cu o armată întreagă...
Altundeva...
Şi-acum? Continuăm de unde am rămas?
Ne-am luptat destul.
În plus, orice inamic de-al lui Rochefort e un prieten de-al meu.
Cine-i Rochefort?
Căpitanul gărzii cardinalului.
Mâna dreaptă a celui mai puternic om din Franţa.
Rochefort e cel mai de temut duelist din Europa.
Văd că te pricepi să-ţi alegi luptele.
Cum v-am mai spus... Mi-a insultat iapa.
Eşti nechibzuit, arogant şi impetuos.
Probabil o să mori până la asfinţit, însă îmi place de tine.
- Unde o să stai? - Nu ştiu.
Ai ceva bani?
Scumpul meu domn, tu şi iapa ta,
sunteţi bine-veniţi în umila noastră casă.
Doar pentru scurt timp.
Asta... merge acolo.
Hai...
Pentru ce bem?
- În cinstea regelui? - E doar un copil.
Cardinalul e cel care conduce, aşa că am bea în cinstea lui.
Pentru Franţa!
Am slujit-o, am luptat pentru ea, am sângerat şi uite unde am ajuns.
Pentru prietenie, pentru iubire?
Un mic sfat, băiete. Să n-ai încredere în nimeni.
Trebuie să mai credeţi în ceva.
În asta...
Asta...
... şi-n asta.
Dacă cineva îţi spune altceva, ori e un prost, ori vrea bani de la tine.
Ştiu că Athos îţi pare rece şi neprietenos. Nu te lăsa înşelat.
- În adâncul sufletului... - Chiar e rece şi neprietenos.
Ce s-a întâmplat cu el?
Ce i se întâmplă oricărui bărbat... O femeie.
Nu vreau să jignesc pe nimeni...
Dar am crezut că toţi sunteţi puţin mai...
eroici.
Stimabilul meu coleg încerca să-ţi spună că noi sunt demodaţi.
Suntem luptători, însă nu mai avem niciun război de purtat.
Aşa că bem... ne încăierăm, ne luptăm ca gărzile cardinalului...
şi apoi... iarăşi bem.
Avem nevoie de-o cauză măreaţă, însă n-a mai rămas niciuna.
De-asta îţi tot spun că nu-i prea târziu să fii iarăşi popă.
E mai bine decât să lucrezi pentru municipalitate.
Băutură gratis la priveghiuri şi nunţi. Să nu uităm nici de călugăriţe.
Ai fost preot?
Până când mi-am dat seama că a fi în slujba lui Dumnezeu
şi a fi în slujba bisericii nu e acelaşi lucru.
Cu toate astea, se roagă pentru cei pe care-i ucide.
Vechile obiceiuri...
Dimpotrivă, cei pe care-i omor merită să moară,
însă merită şi iertarea păcatelor.
La urma urmei, şi ei au crezut în ceva.
Toţi credem în ceva, chiar şi cei mai răi dintre noi.
Pentru aşa ceva beau!
Planchet! Mai adu vin!
Planchet!
Îmi pare rău, domnilor. Mă tem că nu mai avem vin.
- L-aţi băut pe tot. - Ce fel de răspuns mai e şi ăsta?
Du-te şi mai adu vin!
Prea bine... Doar că nu pot. Nici bani nu mai avem.
Planchet, ce eşti tu?
- Unul care face umbra inutilă pământului. - Şi mai cum?
- Nefolositor că o sticlă goală de vin. - Aşa!
Pe scurt, sunt un idiot, însă nu pot face miracole.
Planchet.
Vă mulţumesc, domnule.
Sunteţi un tânăr chipeş şi foarte generos. Mulţumesc!
- Rămâneţi aici peste noapte? - O să doarmă-n patul tău.
- Bine, şi eu o să dorm... - Poţi să dormi în balcon.
Afară? În balcon? În frig?
Şi păsările să-şi facă nevoile peste mine toată noaptea?
Excelent! Dacă-mi daţi voie să spun...
- Vin, vin! - Da, desigur...
Vin să fie!
- Şah! - Ce joc ridicol.
Nu regele ar trebui să fie piesa cea mai importantă?
Este cea mai importantă piesă, însă e vulnerabilă.
Trebuie protejată.
Vă pot sugera să-l protejaţi cu turnurile?
Şah mat!
Gata... De asta ce mai spui?
Maiestatea voastră e o adevărată forţă a naturii.
- Te-am luat prin surprindere, nu? - Da, cu adevărat.
Putem discuta puţin despre politica externă?
Sper că nu despre Buckingham, nu?
Mă tem că da. Mâine ajunge la Paris.
Stăpânul său, regele Iacob, ne va asculta oferta de pace.
Foarte bine. Sper că n-are de gând să se pună cu mine.
Ar mai fi o problemă...
S-a iscat o rivalitate periculoasă
între muşchetarii Măriei tale şi gărzile mele personale.
- Cine e implicat? - Athos, Porthos şi Aramis.
Suspecţii de serviciu...
Şi un tânăr pe nume D'Artagnan.
I-am chemat la palat
pentru ca Maiestatea voastră să-i pedepsească sever.
Maiestatea sa, Regele!
Măi să fie...
V-aţi încăierat cu gărzile cardinalului.
Nu-i deloc bine!
Ce aveţi de spus?
- Noi... - Cu umilinţă, îţi cerem iertare, Măria ta.
Da, foarte bine...
Câţi oameni au fost implicaţi în altercaţie?
Noi patru împotriva a 40 de gărzi, Maiestate.
Patru contra 40?
Şi i-aţi făcut praf?
Veţi fi pedepsiţi cu cea mai mare severitate.
- Înţelegeţi, nu? - Înţelegem.
Maiestatea sa, Regina!
Ana... Ce surpriză plăcută.
Sfătuitoarele mele şi cu mine am dorit să-i vedem pe muschetarii
care au înfruntat gărzile cardinalului.
Patru contra 40? Sau au fost 400?
Doar 40, Maiestatea voastră. Am avut o zi mai proastă.
Ăştia-s muşchetarii mei.
Când se vor compune melodii despre ei, se va spune c-au luptat cu 4000.
Sper că n-o să fii prea aspru cu ei. La urma urmei, aşa sunt băieţii.
Tu trebuie să fii D'Artagnan.
Sfătuitoarea mea mi-a spus cât de curajos şi impetuos ai fost.
Însă trebuie să încerci să nu mai fi atât de necugetat.
Nu mă pot abţine, Maiestate.
- Maiestatea voastră, acuzaţii... - Da, da...
Ridicaţi-vă!
Athos, Porthos, Aramis...
Scuză-mă că-ţi spun, D'Artagnan, dar nu eşti îmbrăcat pentru această ocazie.
Tatăl meu e un om sărac, Maiestatea voastră.
Şi el a fost muşchetar.
Ăstea-s singurele haine pe care le am.
Dumnezeule, trebuie să schimbăm situaţia asta.
Nu se poate ca muşchetarii mei să arate ca nişte cerşetori.
Veşminte noi pentru toată lumea! Te ocupi tu, cardinale?
Şi o pungă cu bani pentru fiecare, ca răsplată pentru curaj.
Te vei ocupa şi de asta, cardinale.
Până nu uit, nu va mai încăieraţi cu gărzile Eminenţei sale.
Altfel n-o să-i mai rămână niciunul...
Maiestate, vă pot sugera...
Fie-mi iertată neobrăzarea, dle cardinal.
Mă îndoiesc că regele are nevoie de sfatul domniei tale în această problemă.
La urma urmei, sunt muşchetarii săi.
O zi bună, domnilor.
Hai, plecaţi de aici, afurisiţilor.
Să veniţi la parada de mâine... Cu noile veşminte.
M-am săturat de copiii rege. E vremea să acţionez.
Vom folosi sosirea lui Buckingham în avantajul nostru.
În timpul vizitei, vom dezvălui c-a aranjat o întâlnire secretă cu regina.
Pot să întreb cum Eminenţa voastră a descoperit această relaţie scandaloasă?
Citind scrisorile lui Buckingham trimise reginei, găsite în posesia ei.
Scrise sub eticheta Buckingham şi autentificate de sigiliul său?
O femeie cu talentele tale ar face rost de ambele.
Sunteţi mult prea amabil.
Cu toate astea, mă îndoiesc că regele va accepta scrisorile
ca şi dovezi incontestabile ale indiscreţiilor soţiei sale.
Atunci, o să-i oferim ceva mai substanţial.
O bijuterie a reginei, oferită lui Buckingham, ca şi semn de afecţiune.
Buckingham o să fie umilit.
- Regele se va simţi ofensat - Regina va fi executată.
Franţa nu va avea de ales şi va declara război.
Iar în asemenea vremuri, Franţa va apela la un conducător puternic.
Cineva mai bine pregătit să conducă o naţiune
decât un adolescent ranchiunos.
Cineva cum ar fi... Eminenţa voastră.
Unde e? Ce maniere teribile.
Ridicaţi ancora!
Aruncaţi ancora!
Câtă nesăbuire!
Cum se numeşte chestia aceea, Richelieu?
O navă... aeriană, Maiestatea voastră.
- Eu de ce n-am aşa ceva? - E doar o scăpare de-a noastră.
Păi, ia să-mi construieşti una.
Buckingham!
Albastru...
Maiestatea voastră...
Îmi plac veşmintele Măriei Tale.
Foarte retro. Le purtam şi noi, la Londra.
Oare când? Anul trecut sau acum doi ani?
Lord Buckingham, sper că drumul n-a fost prea incomod.
Nici pomeneală. Dimpotrivă...
Se conduce foarte uşor şi sunt mai aproape de Paradis.
Dle cardinal.
Desigur, ca slujitor al Domnului, n-aveţi nevoie de asemenea maşinărie.
Regele Iacob e foarte nerăbdător să vă asculte oferta de pace.
- Lord Buckingham. - Ana...
Maiestatea voastră...
Trebuie să recunosc că sunteţi mai frumoasă decât îmi amintesc.
- V-aţi mai întâlnit? - Cu mult timp în urmă.
O noapte pe care o voi păstra cu duioşie în suflet.
Bun... Păi, să mergem...
- Asta da surpriză plăcută. - Altă cunoştinţă de-a ta.
E adevărat, ne-am mai întâlnit.
Din câte-mi amintesc, ultima dată când te-am văzut, tot în genunchi erai.
Ce obicei regretabil.
O să mă lepăd de obiceiul ăsta data viitoare când ne întâlnim.
Abia aştept.
Între timp, nu discutăm despre pace?
Trebuie să-mi spui şi mie cine e decoratorul vostru.
- Vin? - Eu nu beau!
Şi-atunci ce caută sticlă de Bordeaux în sertarul din mijloc?
Trebuie să-mi spui numele spionului tău de la palat.
Al meu sau al domniei tale?
Anglia nu-şi permite un război pe două fronturi.
Ambele noastre naţiuni au ajuns deja la limită.
Un tratat de pace ar reprezenta un avantaj strategic imens.
- Avantaj pentru cine? Pentru tine? - Pentru amândoi.
Noile mele maşinării vor înclina balanţa în favoarea mea.
Impresionant.
Rămâi unde eşti! Aceasta e zona reginei!
- Nu ai voie aici! - Slavă Domnului!
M-am rătăcit. Am greşit drumul şi uşa s-a închis în urma mea.
Am fost închisă aici. În soarele ăsta, în căldura asta...
- O să fie bine. - Îmi vine să leşin!
- Sunteţi pe mâini bune! - Mulţumesc...
Nu poţi să tragi. Te vor auzi.
Constance! Constance!
Mă scuzaţi...
Îmi cer iertare, Maiestate, n-o să dureze mult.
Ce cauţi aici?
Maiestatea sa vrea să vorbească cu mine. Îţi vine să crezi?
Minunat... Acum, scuză-mă.
Mă gândeam... c-am putea vorbi după ce termin cu Maiestatea sa.
Nu pot, am alte planuri.
- Mâine? - Am multe planuri...
- Păi, eu... - Uite ce e, D'Artagnan.
Vei avea tu veşminte noi şi ai intrat în graţiile regelui,
însă tot un ţărănoi neîndemânatic ai rămas.
Scuză-mă.
Două întâlniri în două zile. Îmi faceţi cinste, Maiestate.
Te rog... Nu-i mare lucru.
Eşti un băiat de treabă, D'Artagnan.
Cum merg treaburile cu domniţele?
- Nu mă pot plânge. - Foarte bine...
La fel şi eu, numai că...
Am un amic...
Un flăcău normal, aşa cum suntem noi doi...
S-a însurat de tânăr.
A fost o alianţă politică, o căsătorie aranjată.
Ştii şi tu cum merg lucrurile...
- De-abia o cunoşteam pe faţă. - Dar îi place de ea?
Da, foarte mult.
Domniţei îi place de el?
Aici ar fi problema... El nu prea ştie.
E ca un prostănac în preajma ei.
Spune tot ce nu trebuie, palmele îi transpiră...
Inima îi bate atât de tare, încă se teme că ea să nu audă.
E un chin doar s-o privească.
- Tu ai simţit aşa ceva? - Nu până de curând.
Şi... ce ne facem?
Adică, prietenul meu. Ce poate să facă?
Ar trebui să vorbească din inimă.
Să arate că ţine la ea şi că nu se teme de lucrul ăsta.
Să fie el însuşi.
Exact aşa i-am spus şi eu.
Atunci, e foarte norocos.
La urma urmei, Maiestatea voastră îi e prieten.
Da...
E bine să ai prieteni.
Mă scuzi puţin?
- Ce mai faci? - Foarte bine.
- M-am îmbrăcat în albastru. - Eşti tare chipeş aşa.
Mulţumesc. Şi tu arăţi minunat.
Tocmai am vorbit cu D'Artagnan despre...
... cât eşti de frumoasă.
Mulţumesc, Milord.
s k y @ t i t r ă r i. r o
- Cum a mers? - Perfect.
Minunat.
Întoarce-te la Londra, la Buckingham, cu diamantele la tine.
Şi ce să fac cu ele?
Le pui în seiful său personal.
Cel mai sigur loc din întreaga Anglie.
- Turnul Londrei? - Da.
Când va izbucni scandalul, va nega absolut totul.
Dar odată ce diamantele vor fi găsite în posesia lui...
Anglia va fi târâtă în război din cauza indiscreţiei sale.
Şi cum rămâne cu viitorul Franţei?
Eu sunt Franţa.
Un ultim lucru.
Presupun că-i destul de lesne, poate chiar puţin tentant,
ca un agent dublu să lucreze pentru ambele părţi.
I-am dat vreodată Eminenţei voastre vreun motiv
să se îndoiască de loialitatea mea?
Scuteşte-mă de discursul ăsta.
Ştiu cine eşti. Ştiu ce eşti.
Eşti înzestrată pentru corupţie şi ai o înclinaţie pentru trădare.
Sunt un admirator al acestor calităţi.
Dar te voi distruge în clipa-n care voi bănui
că le vei folosi împotriva mea.
M-am făcut bine înteles?
Există însă şi reversul medaliei.
E destul de lesne pentru un angajator să taie toate legăturile cu spionii săi,
atunci când aceştia ar fi compromişi.
Lăsându-i să putrezească în închisoare, sau pe galere.
Şi unde vrei să ajungi cu asta?
Cer o garanţie că nu voi suferi o asemenea soartă.
O poliţă de asigurare, dacă s-ar putea.
Cuvântul meu de onoare ar trebui să-ţi ajungă.
Mă tem că am nevoie de ceva puţin mai...
substanţial.
Din comanda mea şi pentru binele Statului
purtătorul acestui document a făcut ceea ce-a făcut.
Mulţumită?
Pe deplin.
Maiestatea voastră.
Violet.
Moda e creată de cei îndrăzneţi.
Poftim. Măcar puteţi proba asta.
Transmiteţi-i reginei complimentele mele.
Îi voi transmite degrabă regelui James propunerea dvs diplomatică.
Cardinal Richelieu, mă bucur că v-am revăzut.
Plăcerea e de partea mea.
Eminenţa voastră.
Richelieu, Richelieu!
A apărut o situaţie dezastruoasă.
Anumite scrisori, scrisori de dragoste,
au fost descoperite în posesia reginei.
Scrisori de la el. Buckingham, fireşte. Cine altcineva?
Aţi discutat cu regina despre aceste scrisori?
Nu, bineînţeles că nu.
Va nega cu desăvârşire.
Înţeleg dilema Maiestăţii voastre.
Se menţionează o întâlnire anume?
Vreun detaliu anume?
O dovadă de afecţiune, poate.
Da! Există aşa ceva!
Un colier.
Cel pe care i l-am oferit cadou la ziua ei de naştere.
"Voi preţui mereu colierul cu 12 diamante pe care el mi l-a făcut cadou."
"Dovada iubirii noastre consumate."
Consumat înseamnă ceea ce cred eu că înseamnă?
Da, mă tem că aşa e.
Dumnezeul meu!
Tot ce trebuie ca Maiestatea voastră să facă... e să organizeze un bal.
Poftim? Şi cu ce ar ajuta aşa ceva?
Vă va oferi pretextul
să-i sugeraţi reginei să poarte cadoul dvs.
Richelieu, asta-i o mişcare foarte inteligentă.
Deci dacă are diamantele...
Maiestatea voastră poate sta liniştită.
Şi dacă nu le are?
Vrea să dea un bal peste cinci zile.
Trimite-mi diamantele la bijutier să le lustruiască.
Vreau atenţia completă a regelui, în acea seară.
Sper că nu v-am întrerupt.
Fireşte că nu, Maiestatea voastră. Cărui fapt datorez...?
Ştiu.
Poate Maiestatea voastră ar putea fi puţin mai clară?
Ştiu.
Bănuiesc că acum eu ar trebui să râd malefic şi să vă dezvălui
vreo conspiraţie diabolică din care Maiestatea voastră
crede că fac parte, însă regret să vă spun
că n-am nicio idee despre ce vorbiţi.
M-am gândit că veţi spune asta.
Şi atunci de ce m-aţi onorat cu vizita dvs?
Să mă uit în ochii dvs, atunci când o veţi spune.
Maiestatea voastră.
S-ar putea să nu fie totul pierdut, încă.
Vin, vin!
Răbdare, doar nu-i o problemă de viaţă şi de moarte!
De fapt, chiar este.
Vrei să plec în Anglia, să recuperez diamantele,
pe care regina doar bănuieşte c-ar fi în posesia lui Buckingham.
Ceea ce implică străpungerea pazei unei fortăreţe practic inexpugnabile.
De vreme ce cardinalul nu vrea să se suspecteze vreo legătură cu el,
Turnul Londrei e alegerea cea mai logică.
Apoi întoarcerea la Paris, cu fiecare soldat, asasin,
mercenar, vânător de recompense, încercând să mă oprească.
E ceva ce mi-a scăpat?
Totul în cinci zile.
Un detaliu minor. Altceva?
Nu.
Atunci nu am decât o întrebare pentru tine.
De ce aş face aşa ceva?
Spre Anglia, atunci.
Diamante, Buckinggham, Turnul Londrei, cinci zile,
reputaţia reginei şi soarta Franţei.
Cine vine cu mine?
Mi-aş închipui că regina ar fi destul de generoasă.
Contele Porthos.
Ce credeţi? Sună bine, nu-i aşa?
În afară de asta, am auzit că englezoaicele sunt ca o sticlă de şampanie.
Reci pe dinafară, dar o dată încălzite...
Nu-i o cauză foarte nobilă, dar trebuie rezolvată.
Dacă Buckingham e acolo, atunci e şi ea.
Cine?
Contesa de Winter, Charlotte Paxton, Anne de Broi,
Lady Clarack... Milady.
Milady?
O ştiu. Am văzut-o cu Rochefort.
Iar a schimbat tabăra.
E în slujba Cardinalului, fără îndoială.
Ce-i faci dac-o prinzi?
Muşchetari, deschideţi şi predaţi-vă, din ordinul Cardinalului!
- Ai fost urmărită! - E Rochefort.
Athos, Porthos, Aramis şi D'Artagnan.
Predaţi-vă armele şi veţi scăpa nevătămaţi.
În clipa-n care ies afară... ucide-i.
Aprindeţi torţele!
Număr până la cinci şi apoi vă dau foc!
Unu, doi, trei...
- Scuze, n-am văzut că eşti acolo! - La naiba!
Permite-mi să ghicesc. Ai venit să-mi spui că muşchetarii sunt morţi,
că totul merge conform planului,
şi că nu am absolut nici un motiv să mă îngrijorez.
Am fost luaţi prin surprindere, Eminenţa voastră.
Cumva trăiam cu presupunerea
ca tot planul era ca voi să-i luaţi pe ei prin surprindere.
Nu era aşa?
- Eminenţa voastră... - Îţi cam place cuvântul ăsta, nu?
Din păcate, faptul că-l tot repeţi nu-ţi va aduce bunăvoinţa mea.
Alertaţi-o pe Milady. Supravegheaţi porturile.
Nimeni nu navighează spre Anglia fără permisiunea mea oficială.
Pune o recompensă pe capul lor.
Cu cât mai mare, cu atât mai bine.
Da, Eminenţa voastră.
Rochefort!
Să nu mă mai dezamăgeşti.
PORTUL CALAIS
E Jussac cu multe ajutoare. Nu putem trece de ei.
Cum naiba a ajuns aşa de repede aici?
- Deci ce-i de făcut? - Trebuie să le distragem atenţia.
- Merg eu. - Merg eu!
Aş putea eu să merg.
Probabil că nu.
Greşit. Cu desăvârşire.
Aveţi nevoie de fiecare sabie acolo unde mergeţi.
Nu vă pot ajuta cu aşa ceva, dar totuşi vă pot ajuta...
Chiar aici şi chiar acum.
- Dacă te prind... - Nu mă vor prinde!
- Dar dacă te prind... - Sunt confidenta reginei.
Voi pe de altă parte, sunteţi nişte dezertori căutaţi,
pe cale să fure de la cel mai puternic om din Anglia.
Care-ar trebui să fie mai îngrijorat?
Pleacă, eu te voi aştepta să te întorci.
Acum dă-mi pălăria aia.
D'Artagnan!
După el!
Aşteptaţi!
Diamantele vor fi în seiful personal al lui Buckingham.
În partea cea mai de jos şi mai păzită a turnului,
alături de bijuteriile coroanei.
Încuietoarea e de-a dreptul o operă de artă,
se deschide cu o cheie pe care Buckingham o poartă mereu asupra sa.
Coridorul e împânzit de capcane.
Bine c-am lămurit şi asta. Vrea cineva pâine şi ceva brânză?
N-aţi terminat încă discuţia, nu-i aşa?
Îmi pare aşa de rău. Vă rog nu-mi spuneţi să ies afară.
Apoi lucrurile se înrăutăţesc. Rău de tot.
Trebuie să trecem peste trei ziduri şi un şanţ cu apă.
Şi asta printre vreo două sute de soldaţi bine antrenaţi
care-şi cam doresc să nu fie tâlhăriţi.
Şi nici nu mă îndoiesc că Buckingham ştie de sosirea noastră.
Datorită lui Milady, numărul lor va fi sporit.
Şi de ce nu-i spunem lui Buckingham că Milady complotează împotriva lui?
Pentru că nu ne-ar crede.
De ce-ar face-o? Suntem duşmani înverşunaţi.
În afară de asta, Milady îşi va lua măsuri de precauţie.
Athos vine aici.
Spune-mi... după ce crezi că vine?
Ce mai contează?
Orice-ar fi, nu-i de fapt decât un pretext.
Vrea răzbunare pentru Veneţia.
Mă vrea pe mine... şi te vrea pe tine.
Atunci trebuie să fim pregătiţi să-l întâmpinăm cum se cuvine.
Nu-i aşa?
Nu-l putem învinge prin luptă dreaptă, dar îl putem păcăli cumva.
E foarte priceput la distragerea atenţiei şi e de-o viclenie deosebită.
Ştie că-l aşteptăm pregătiţi, dar asta nu-l va opri.
Ne cunoaşte. Cum arătăm...
cum ne mişcăm, cum gândim...
Îşi va împărţi forţele în echipe independente.
Fiecare cu alt loc de intrare, pentru a-şi mări şansele de succes.
- Noi suntem patru, deci vom folosi... - De fapt, suntem cinci. Uită-te şi aici...
E un scufundător priceput, va încerca să pătrundă pe Poarta Negustorilor.
Aramis se va folosi clar de agilitatea sa şi de talentul de-a sta ascuns.
Verifică fiecare turn, fiecare acoperiş.
Porthos, pe de altă parte, va folosi forţa brută.
Una din metodele lui preferate e să se lase prins de inamici.
Un alt motiv de a nu-i captura în viaţă.
Şi încă ceva...
Vor încerca să ne învrăjbească.
Pretinzând că au informaţii secrete,
despre cine ştie ce conspiraţie, pentru a ne despărţi,
cum ar fi să spună că-s agent dublu, lucrând pentru Cardinal.
sau că tu ai încerca să scapi de mine.
Te asigur... nimic nu poate fi mai neadevărat.
Cu toate că...
cred... c-ar trebui...
să te percheziţionez pentru ceva arme ascunse.
Şi aşa vom face!
Şi exact la asta se va aştepta şi ea.
Şi aşa că vom face... ceva neaşteptat.
Mergem în miezul zilei, un singur om, ascuns chiar la vedere sub ochii lor.
Cu noua întărire a pazei, vor fi multe gărzi noi, ăsta-i punctul lor slab.
Iar tu, D'Artagnan, vei fi elementul surpriză.
Noi vom atrage atenţia.
Vom încerca să creăm o diversiune,
să-i ţinem ocupaţi cât mai mult, cât mai departe de tine.
Dar totul va rămâne pe mâinile tale.
Ai vrut să fii un muşchetar,
ai vrut să slujeşti Franţa, asta-i ocazia ta!
Stâng, drept, stâng, drept!
N-ai văzut că semnalizam?
Am văzut că-mi fluturai din mână ca un idiot!
Păi aşa era semnalizarea naibii!
Încerc să pricep ce tot îndrugi acolo,
dar pur şi simplu bălmăjeşti ca un tâmpit!
- Mă faci tâmpit? - Da!
Terminaţi cu hărmălaia asta!
- Ar trebui să-l arestaţi pe omul ăsta! - Să mă aresteze?
Sire, primul muşchetar a fost arestat!
Deci jocul tocmai a început.
Aduceţi-l aici şi dublaţi paza.
Dublaţi numărul gardienilor. Dublaţi totul.
Sire.
Ne vor cădea în plasă.
Se pare că domnul meu are totul sub control.
Nu te superi dacă nu stau până la capăt?
- Crezi c-aş putea pierde? - Dimpotrivă!
N-am nimic împotrivă să-l ucizi pe Athos,
dar dacă se poate, aş prefera să nu-i văd moartea.
Spune-mi...
Care-i culoarea ta preferată?
Roşu.
De ce?
Doream să văd dacă poţi rosti şi ceva adevărat.
Cât mai departe de locul ăsta.
Măi să fie...
Ia uite ce ne-a adus Moşu'.
Ce mai face bătrânul Athos?
La fel de nesuferit ca întotdeauna, pun rămăşag.
Să trimită un băiat pentru a face o treabă demnă de-un bărbat.
Ar trebui să mă simt de-a dreptul ofensat.
După ce anume aţi venit aici?
Secrete, spioni, totul nu-i decât un joc.
Doar că preţul eşecului, după cum veţi vedea, e puţin cam mare.
Poftim?
Nici un ultim cuvânt?
Nicio o insultă? Nu cerşeşti îndurare?
Cât e ceasul?
Cam ora două.
De ce? Te grăbeşti undeva?
Uită-te la fereastră.
Nu ei au creat diversiunea. Eu am fost acela.
- Cer permisiunea de îmbarcare. - O aveţi.
Athos!
Lucrul minunat atunci când lupţi cu un oponent imaginar, căpitane Rochefort,
e că deşi e foarte priceput, e foarte uşor de învins.
Eminenţa voastră.
Satisfacţia victoriei, fără riscul eşecului.
Sunt convins că nu ai venit aici să mă impresionezi cu talentele tale în luptă.
Nu, Eminenţa voastră.
Am veşti bune.
Cum ar fi...?
Şi cum facem cu diamantele?
- Sunt tot la Buckingham? - Nu.
Milady nu se riscă nicodată.
N-ar fi riscat să le pună în seif, dacă nu ştia sigur că le poate lua înapoi.
Şi unde sunt acum?
Le poartă singura persoană în care ea are încredere.
Adică le-am pierdut şi totul a fost în zadar?
Asta nu aş crede.
Tu ai fost diversiunea, noi te-am scos de acolo, dar găselniţa planului...
Ei bine...
A fost în mâinile altcuiva.
Cineva pe care nici Milady nu l-ar suspecta.
Vizitiu, ce naiba se întâmplă?
V-am urmat întocmai instrucţiunile, dnă.
Cât mai departe de aici.
Planchet, nu credeam s-apuc s-o spun vreodată, dar...
Bravo!
Mulţumesc, dle.
- Înseamnă mult, venind din partea dvs... - Taci, Planchet.
Da, dle.
Nu!
Din precauţie, am scos praful de puşcă.
- Şi acum? - Îmi dai diamantele,
sau le voi lua de pe cadavrul tău.
Alegerea e a ta.
Vrei să-mi dau jos şi altceva?
Ieşi!
Băieţi... Nu ne-am văzut de ceva timp.
Se pare că el e noul muşchetar.
Ne-am mai întâlnit.
Aşa e. Ce mică-i lumea.
Nu l-am lăsat pe Rochefort să te ucidă.
Îţi aduci aminte de asta, nu-i aşa?
L-ai ucis pe Buckingham?
Nu.
- Dar mă vei ucide pe mine. - Da.
L-ai cruţat pe el, dar mă ucizi pe mine.
Da, nu îl urăsc pe Buckingham.
Poftim. O să vă folosească.
Mişcă.
Athos.
Cel puţin a murit aşa cum a trăit.
În condiţiile dictate de ea.
A făcut asta pentru mine.
Nu m-aş fi putut împăca cu gândul că eu am apăsat trăgaciul.
Haide, să mergem acasă.
Maiestatea voastră.
Draga mea. Pari tulburată.
Chiar deloc.
Maiestatea voastră m-a speriat, atâta tot.
Îmi pare aşa de rău.
Am vrut doar să trec pe la tine... şi să-ţi spun...
că aştept cu nerăbdare seara.
Ar trebui să fie chiar spectaculos.
Costume, focuri de artificii şi altele.
Dar tu...
Tu vei fi cea mai spectaculoasă prezenţă de acolo.
Mai ales că vei purta diamantele.
Le vei purta, nu-i aşa?
Pentru că-i foarte important pentru mine s-o faci.
Atunci le voi purta, Maiestatea voastră.
Atunci ne vedem diseară.
A promis că le va purta.
Crezi că le va purta, nu-i aşa?
Sunt încredinţat că da, Maiestate.
Pe deplin.
Am rău de zbor!
La naiba!
Acum că le-am atras atenţia,
să vedem dacă putem rezolva situaţia printr-o metodă paşnică.
Mai mult sau mai puţin.
Gasconule!
Deci iar călătoreşti pe ceva inferior.
Încă o dată, sunteţi depăşiţi.
Îi puteţi mulţumi lui Milady pentru asta.
Ne-a dat planurile lui Buckingham cu mult timp în urmă.
Şi precum vedeţi, am făcut unele îmbunătăţiri.
Nu-i aşa că-i o minunăţie?
Ce vrei?
Diamantele?
Vino să le iei!
Nu prea cred.
Vă pot zbura de pe cer fără cea mai mică problemă.
Însă dacă voi trageţi în mine,
o veţi ucide pe domniţa cea tinerică şi frumoasă.
Aveţi 60 de secunde.
Ne va doborî la pământ în clipa-n care va pune mâna pe diamante.
Nu putem nici să scăpăm de ei.
Nu putem lupta cu ei, la naiba!
- D'Artagnan... - Ce-i?
Crezi că eşti singurul care-a pierdut pe cineva?
Dacă e ucisă?
Viaţa unei femei sau viitorul Franţei?
Ce-ai face tu în locul meu?
Am făcut multe sacrificii şi am luat multe decizii dificile,
pentru onoare, pentru rege, pentru ţară. Şi ştii ce-am învăţat, băiete?
Alegerile dificile si sacrificiile nu-şi ţin de cald noaptea!
Viaţa-i prea scurtă şi e mult prea lungă
pentru a trece prin ea fără cineva care să-ţi fie aproape.
Nu sfârşi ca mine!
Alege femeia.
Luptă pentru dragoste, D'Artagnan.
Franţa îşi va purta singură de grijă.
Timpul s-a scurs!
Un schimb!
Eu vin la bordul navei tale cu diamantele,
fata vine la bordul navei noastre.
Când ea va fi în siguranţă...
ţi le voi da ţie.
Bine.
Dar mai întâi vreau să văd diamantele.
Planchet.
Eliberaţi-o.
- Coborâţi puntea! - Coborâţi puntea!
Nu te-nveţi minte şi pace, nu-i aşa?
Foc!
Cârma dreapta!
Foc!
Bun. Vroiam neapărat să vezi asta.
Terminaţi-i!
Nu putem nici să fugim, nici să-i învingem în luptă.
Le putem spune că ne predăm, dar mă cam îndoiesc că va merge.
Ne ascundem. Acolo.
Foc!
Schimbaţi cursul şi urmăriţi-i!
E-un tip insistent, trebuie să recunosc asta.
Ce facem?
Nu putem intra în furtună!
Altcineva? E altcineva dornic să pună ordinele la îndoială?
Bun.
Dle!
Acum ar fi un moment bun să discutăm despre o mărire de salariu?
Taci din gură, Planchet!
Da, dle.
Unde sunt?
Nu-i veţi găsi niciodată aici.
Pariez că-i vom găsi.
Continuaţi urmărirea!
Mă ocup eu de gascon.
Ştii care-i problema ta, băiete?
Ai citit prea multe cărţi,
şi-ai mai şi crezut ce scrie-n ele.
Curaj, onoare...
Toţi pentru unul...
Dar istoria nu e scrisă de eroi,
e scrisă de învingători.
Fiţi cu ochii în patru!
Repriza a doua.
Rahat!
- Luaţi înălţime, la naiba! - Suntem prea grei!
Ţi-e teamă să mă dobori într-o luptă cinstită?
Chiar deloc.
Doar că nu lupt cinstit.
Căpitane Rochefort!
Ei bine...
Aruncaţi balastul!
Aruncaţi totul!
- Muniţia şi tunurile! - Aruncaţi-le peste bord!
Mai repede! Mişcaţi-vă!
Îi dăm drumul?
Ţine-te bine!
Daţi-vă la o parte!
Diamantele sunt încă la mine.
Ce-ai de gând să faci în legătură cu asta?
Să te ucid.
Dacă insişti...
Ar fi trebuit să rămâi în Gasconia, băiete.
Ar fi trebuit să-i fi cerut iertare calului meu.
Înconjuraţi palatul! Împuşcaţi-i pe muşchetari cum îi vedeţi!
Folosiţi toţi oameni! Şi orice alte mijloace necesare!
- Eminenţa voastră... - Nu mă întrerupe!
Oamenii ăştia nu trebuie să...
Arestaţi-i!
Ce înseamnă asta?
- Maiestatea voastră... - Aceşti bărbaţi...
V-am adus un cadou, Maiestate.
Cu complimente din partea Cardinalului.
Cardinale... Chiar nu trebuia.
Maiestatea voastră a cerut să-i fie adusă una, aşa că...
Chiar c-am cerut.
Dar ce s-a întâmplat cu ea?
Spionul lui Buckingham, Rochefort, a încercat s-o saboteze.
- Am rezolvat însă problema. - Rochefort?
Căpitanul gărzilor tale, nu-i aşa?
De fapt... chiar Eminenţa sa a descoperit trădătorul.
Din comanda mea şi pentru binele Statului
purtătorul acestui document a făcut ceea ce-a făcut.
E semnătura ta, nu-i aşa?
Aşa se pare, Maiestatea voastră.
Să văd dacă am înţeles. Mi-ai adus o navă zburătoare
şi ai descoperit şi un spion printre ai noştri.
Cum te-aş putea răsplăti vreodată?
Aş avea eu câteva idei.
Anne.
Tocmai a fost adus de la bijutier.
Mi-am dat seama că-i puţin cam devreme,
dar orchestra e deja aici, ca şi noi.
Ar dori Maiestatea voastră să danseze?
Aş fi încântat.
Cât despre voi, băieţi...
D'Artagnan...
Ei bine...
Se pare că nu eşti singurul care se alege cu fata.
Sunteţi un talent înăscut, Maiestate.
Se pare că sunt.
Dar ca idee...
Cred că vei observa şi alte schimbări pe aici.
Îţi mulţumesc...
pentru tot.
Oricând.
- Să înceapă muzica! - Maiestate!
La locurile voastre, domnilor!
Bine jucat.
Aş avea nevoie de oameni ca voi.
- Am deja o altă slujbă. - Eu sunt un beţiv.
Eu am alte surse de venit.
Mulţumesc, dar nu.
Va veni ziua când vă veţi dori să fi spus "da".
Poate. Dar nu astăzi.
Poate nu astăzi...
Te bucuri de spectacol?
Întotdeauna eşti aşa îngâmfat?
Doar marţea... şi doar când e vorba
de femei frumoase.
Deci... crezi că sunt frumoasă?
De fapt... e marţi.
Şi acum?
Acum bem.
Şi apoi?
Unde ne-or trimite. Orice-ar avea nevoie Franţa.
Credeam că nu mai crezi în chestiile astea.
Eu cred în noi.
Până voi ajunge să nu mai cred în noi, mai sunt lucruri pe lumea asta
pentru care merită să lupţi şi să mori.
Toţi pentru unul şi unul pentru toţi.
Domnii mei, ştiu că puteţi fi răi, duri,
temperamentali, de-a dreptul ticăloşi, dar uneori simt
că în fundul sufletului vostru, sunteţi...
Mai taci, Planchet!
Da, da, bineînţeles.
În caz că te-ntrebi,
nu eşti pe lumea cealaltă.
Nu sunt mort. Şi nici tu.
Cum de-ai...?
L-am urmărit pe Athos. Pe tine te-am pescuit din mare.
- Unde mergem? - În Franţa, fireşte.
Să iau înapoi ce-i al meu şi să mă răzbun, cu tot cu dobândă.
Traducerea şi adaptarea: Shadow & VocaTeam b.v. @ titrări.ro
Sincronizarea: sky @ www.titrări.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Download Movie Subtitles Searcher from www.OpenSubtitles.org