Subtitrarea: rciprian90
Sincronizarea: Edy pentru: www.subtitrari-noi.ro
Uitaţi-vă ce privelişte.
Spectaculoasă, nu-i aşa?
Însă aici pe dealul fortăreţei
spun unii ca tatăl lui Theseus, regele Aegus,
privea către mare, aşteptând întoarcerea fiului său.
Vedeţi, Theseus i-a promis tatălui său
că dacă îl va-nvinge pe minotaur,
va înălţa o pânză albă pe nava sa, în semn de recunoaştere.
Însă a fost atât de nerăbdător să se întoarcă acasă,
încât a uitat şi a ridicat aceeaşi pânză neagră
cu care plecase.
Crezând că fiul său e mort,
regele, cu inima zdrobită, s-a aruncat în stâncile de jos.
O altă victimă a actelor nemiloase la care zeii-i supun pe oameni.
Doamnelor, sper că aveţi batistele la voi,
căci ceea ce urmează să vedeţi
se ştie că ar fi adus lacrimi
în ochii unora. Urmaţi-mă.
Terminat în 438 înainte de Chr..,
Partenonul.
Vine de la cuvântul grecesc "parthenes,"
însemnând "virginele."
"Grecii antici erau maeştrii ai decepţiei.
Deşi baza Partenonului se arată a fi
dreapta în ochii noştri,
ea este de fapt complet deformată.
Într-adevăr, dacă cineva şi-ar lăsa pălăria
pe o parte a scărilor templului,
aceasta nu ar mai fi vizibilă privită dintr-o altă parte."
- Astea-s scorneli de-ale tale. - Oh, există un singur mod de-a afla.
- Oh. - Vrei să-ncercăm?
- În regulă. - Haide.
Bun. Du-te tu acolo,
- Eu am să pun pălăria aici. - Aham.
Hai, du-te.
Mmm-mmm-mmm!
Te aud.
- Aici e bine? - E perfect.
Dumnezeule, ai dreptate.
Serios?
Nu.
Off.
Fraieri se nasc tot timpul.
- Hai să mergem. - Vin.
Asta e.
Vai,e foarte cald.
Da. Partenonul te plictiseşte?
- Nu nu nu nu. - Haide, trebuie să terminăm de băut.
Trebuia să-mi văd prietenele acum o oră.
Oh, spune-le că te-ai rătăcit. Sunt un ghid groaznic.
- Dă-mi voie să achit nota. - Nu nu nu, plătesc eu.
- Achit eu. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
De fapt, ai cumva...
- Bancnote mai mici? - Oh, umm...
- Schimbat? - Cred că da.
- Mă laşi să văd? - Da, de fapt, nu sunt sigură.
Ok. În regulă,
costa patru drachme,
aşa că iau eu cinci şi zece dolari,
Şi îţi dau înapoi 200 drachme.
- E bine? - Da.
Îţi mulţumesc.
E adevărat ce-ţi spun.
E foarte frumoasă, nu crezi?
Oh nu, Eu... mă uitam la cel care o-nsoţeşte.
Îmi aminteşte de tatăl meu, oarecum.
Zice că ar fi bine să mergem duminică la târgul de vechituri.
Ar fi mai puţin aglomerat.
Nu te-ntoarce imediat, dar vezi tânărul
în tricou gri lângă fata
cu rochia în dungi alb-albastre.
A fost la Partenon adineauri,
mă urmărea cu privirea.
Acum face acelaşi lucru.
Ok.
M-a făcut curioasă.
Îmi cer scuze, nu vorbesc limba greacă.
- E cineva înăuntru. - Eşti american?
- Da. - De unde eşti?
- Sunt din Trenton. - New Jersey?
Dap.
Am crezut că eşti grec.
Şi eu credeam la fel despre tine.
Ce cauţi în Atena?
Uh, sunt ghid turistic. Mă ofer.Aveţi nevoie?
Este un ghid turistic american, stă aici de un an
şi înainte de asta a studiat a Yale.
- Tu crezi ce spune? - Poţi să-l întrebi.
Ne va arăta împrejurimile duminică la târgul de vechituri.
"Rydal."
Pompos.
Colette îmi spune că ai mers la Yale.
- Da, domnule. - În ce-ai promovat?
- Economie. - Hmm.
Asta-i bine pentru un ghid turistic.
Acesta nu a fost planul meu iniţial.
Tatăl meu a avut o slujbă la firma juridică a unui prieten...
şi tu ai fugit cât s-a putut de repede.
Cam aşa ceva. Dumneavoastră cum vă câştigaţi existenta?
Poţi să-mi spui Chester.
Eu am grijă de economisirile oamenilor,
investiţii cu risc scăzut,în mare parte. Cât costă?
20 drachme.
Poftim.
- A cerut mult. - Totuşi, cred că îţi merge destul de bine
dacă eşti aşa mărinimos.
Dragule, uită-te la asta.
- E frumoasă, nu crezi? - Chiar este.
Aceasta a fost conceput în Creta.
Vezi şerpii cum se împreunează?
Asta simbolizează nemurirea.
Oamenii o poartă ca pe o amuletă de protecţie.
- Oh. - Îţi place, dragă?
- La nebunie. - Atunci să o cumpărăm.
Cât costă?
2,000 drachme.
În regulă. Deci 1500,
înseamnă vreo $50.
- 50 de dolari? - E afacere.
Primeşte dolari?
Îmi poţi da mie dolarii şi-i plătesc eu în drachme.
Ok. Mi se pare corect.
Mersi, dragă.
- Ţi se potriveşte. - E superb.
Ia spune, ai vrea să ni te alături la cină?
- Ai putea? - Desigur, mi-ar face plăcere.
Dar... trebuie să ies cu o prietenă mai târziu.
Poate veni şi ea.
Dragă,
- asta e jenant. - Am ajuns atât de rău
încât am început să numărăm de câte ori pe zi
ne insultau parizienii. Am primit 15 într-o noapte,
- noua într-un singur restaurant. - Aţi fost acolo pentru prima dată?
Mmm. Chester a luptat pentru eliberarea Parisului.
- Serios? - De unul singur.
Ai luptat în război?
Doar pe final.
Pe unde?
Normandy, Ardennes, şi alte câteva.
Wow.
Ai ales un local îndrăzneţ.
A fost făcut după vechile cafenele otomane.
Huh. E un ghid meseriaş, nu crezi?
- Mmm, e minunat. - Le ştie pe toate.
Mm-hmm. Este şi un scriitor foarte bun.
Da? Mm-hmm.
Ce scrii? Cele mai frumoase poeme.
Într-o zi va ajunge celebru.
Poemele sunt vesele sau deprimante?
- Nepublicate, în mare parte. - Sunt convins că vei găsi...
- Domnule. - ...O grămadă de inspiraţie în Grecia.
Şi prima voastră întâlnire a fost ieri?
- Alaltăieri. - Oh, alaltăieri.
Acela e spectacolul de sunete şi lumini.
Aş putea lua bilete dacă te interesează...
mâine seară, cele mai bune scaune.
Mersi, dar din păcate, noi...
- mâine plecăm. - Serios?
Da, am vrut să-i arăt Colettei Roma and Veneţia
înainte să ne întoarcem în state, aşa că...
Dar tu? Plănuieşti să te întorci acasă în curând?
Uh, da, la un moment dat,
când am să rămân fără bani.
Nu vorbeşti de parcă ai fi în mare grabă.
Oh, mersi. Well, Chester,
Mai întâi să-mi dau seama ce aş vrea să fac.
Desigur.
Asta e cel mai frumos lucru la vârsta pe care o ai.
Dai de ce nu te aştepţi la fiecare întorsătură.
Da, aşa cred şi eu.
Ai ştiut că e din familia Van Buren?
- La cine te referi? - Prietena ta Lauren.
- Tocmai ce am cunoscut-o. - Mm-hmm.
El a fost al şaptelea sau al optulea preşedinte?
- A fost al optulea. - Yeah.
- Nu, eu nu... - Ştiu, ştiu.
Hei, ascultă, Eu am fost căsătorit de două ori,
ambele dăţi cu femei frumoase, fără bani.
Îţi voi spune asta pentru că o iubesc pe Colette
şi pentru că-s puţin ameţit.
Dar... ele pot fi o povară.
Da, nu cred că ea e foarte interesată.
- A, nu? Hei, doamnelor. - No, te rog.
- Despre ce bârfiţi acolo? - Nu-i treaba ta.
- Vezi? - Bine, bine.
- Mi-a părut bine să te cunosc. - Şi mie la fel.
- Mulţumim pentru cină. - Pa.
Mersi că ai avut aşa mare grijă de noi.
Baftă la studii. Mi-a făcut plăcere.
Sper să ne mai întâlnim şi cu altă ocazie.
La fel.
- Savuraţi Roma. - Oh. Ei, vom încerca.
Mulţumim foarte mult. Noapte bună, fiule.
- Noapte bună. - Noapte bună.
La revedere.
- Cum ţi s-a părut? - Ea e foarte drăguţă.
În el nu aş avea încredere nici să-mi taie gazonul.
Mie mi s-a părut...
- Foarte interesant. - O, da?
Asta pentru că toată noaptea
- nu şi-a putut lua ochii de la tine. - Nu.
Încă îţi mai aminteşte de tatăl tău?
E mult mai uşor să discuţi cu el.
Unde ai de gând să mergem în ultima zi?
Sounion.
Mi-aş fi dorit să stăm mai mult.
Oh, şi-a uitat brăţara.
Eşti în regulă acolo?
Aham.
Aşa da.
O, da.
Hai, încetează.
Nu, mulţumim!
Oh... Parakalo.
Dispari.
Ah!
pune la uşa semnul cu "nu deranjaţi".
Nu,mulţumesc.
Dl. Donlevy?
- Nu. - Nu vă numiţi Donlevy?
Nu. Nu nu. Cred că aţi nimerit camera greşită.
Ce ziceţi de Dl. McFarland?
- Da. - Îmi daţi voie să intru?
Îmi puteţi spune despre ce e vorba?
- Bursă de valori. - Acţiuni din petrolul canadian.
Înţeleg.
Aşteptaţi aici. Îmi iau haina
şi vom merge jos.
Am putea discuta chiar aici.
Nu, zic să mergem la bar.
Right în there would be great.
Îmi cer scuze că am dat buzna în felul acesta.
Ok.
Eşti sigur că nu vrei să te aştept?
E în regulă. Tu întoarce-te la hotel, bine?
Te voi suna mâine dimineaţă.
- Ok. - Pa.
Aţi condus o firmă de brokeri numită Donlevy & Walters din New York.
Aşa este.
Sunteţi cu ambasadă?
Nu.
Eu sunt mesagerul unor clienţi foarte nemulţumiţi
care şi-au investit banii cu tine.
Ar trebui să ai mare grijă la cei cu care faci afaceri.
Ascultă, regret că aveţi clienţi nemulţumiţi,
dar eu nu am ce face când piaţa se prăbuşeşte.
Asta e bun hotel drăguţ.
La fel ca toate celelalte hoteluri pe la care umbli.
Am fost pe urmele tale prin toată Europa, Dle. McFarland.
Aţi dat cu banii în stânga şi-n dreapta.
- Cât durează călătoria până la Mycenae? - O zi întreagă, doamnă.
"Semper fi," huh?
Eşti din marină?
Nu. Infanterie...
- armata. - Da.
E bizar, să ştii.
În tot acel timp petrecut aici în perioada războiului,
Nu dădeam doi bani pe Europa.
Şi iată-mă din nou aici.
Uite care-i treaba:
Îmi pasă foarte puţin de ceilalţi investitori ai tăi.
Îmi rambursezi clienţii,
Eu mă voi întoarce la familia mea
şi vă las pe tine şi pe draga ta soţie în pace.
Soţia mea nu are nimic de-a face cu asta.
Uite, ce ar fi ca tu şi eu să mergem jos,
să bem ceva,
să vedem dacă putem ajunge la o înţelegere?
Din păcate, nu sunt autorizat să negociez cu tine.
Am venit doar pentru bani.
Da.
Bine, atunci,
mă duc să-i iau.
Chester?
- Chester? - Să nu intri!
- Bună. Salut. - Bună.
Trebuie să le returnez ceva unor prieteni,
- fam. McFarland. - Sunt în camera 505.
505, ok.
- Pot folosi un telefon? - Cabina telefonică e chiar acolo.
Ah, vă mulţumesc.
Nu răspunde! Nu răspunde.
- Ce se-ntâmplă? - E bine. A căzut.
S-a lovit la cap destul de rău. Trebuie să-l duc jos,
să-l ajute cineva.
Parcă ai spus că nimeni nu ne va urmări.
Deschide uşa!
Îmbracă-te, apucă-te de împachetat.Trebuie să plecăm de aici imediat.
Dumnezeule.
Nu.
Poţi să... m-ai putea ajuta
să-i deschid uşa ăstuia?
- Ce s-a întâmplat? - S-a lovit zdravăn din câte pare.
L-am găsit pe hol.
Bună seara.
'Nă seara.
Uşor, aşa.
Hristoase.
- E bine? - Va fi bine.
Mâine va simţi mahmureală într-un mod groaznic.
Cine este?
Nu am nici cea mai vagă idee.
Un oarecare beţivan.
A încercat s-o pipăie pe Colette în lift, apoi ne-a urmărit până la cameră,
aşa că l-am pocnit.
Hai să-l lăsăm să doarmă.
Oh.
Soţia ta a uitat asta în taxi.
Am venit să v-o aduc.
Adevărul e...
Sunt dator unor oameni.
Ei l-au trimis pe el să ne ameninţe cu arma.
Uite.
Nici nu ştiu ce să fac.
Adică... Nici nu ştiu...
dacă e singur, sau dacă mai este şi altcineva pe coridoare.
Ştiu doar că trebuie să părăsim hotelul
înainte ca omul acela să se trezească.
Ne poţi ajuta?
Mulţumesc.
Nu e foarte grozav,din păcate.
E perfect. Mă simt ca la New York.
O, ăla eşti tu?
Da, cu tatăl meu.
A rămas la locul de baştină?
Nu, a murit acum o lună.
Îmi pare rău.
Aşadar, ai reuşit
să aflii cine e?
Detectiv particular.
Am avut belele cu...
Un sindicat de jocuri de noroc.
Am făcut nişte investiţii în numele lor
şi nu a mers prea bine.
L-au trimis pe tipul ăsta după noi.
Şi cine ştie pe cine or mai fi trimis.
Aeroportul va fi deschis în câteva ore.
Veţi fi plecaţi până se va trezi el.
Hotelul ne-a reţinut paşapoartele când ne-am înregistrat.
- Nu mai aveţi paşapoartele? - Nu.
Păi... aş putea încerca eu să vi le aduc,
dar nu cred că mi le voi da mie.
Nu, ar fi mult prea riscant oricum.
S-ar putea să fie mai mulţi pe urmele noastre.
Nu ştiu. Colette trebuie dusă departe de locul ăsta.
Ne trebuie alte paşapoarte, alte identităţi.
Am un prieten de la care iau ţigări americane.
El ar putea şti pe cineva care să vă poată ajuta.
Eşti bine?
Nu.
El ne va ajuta.
Vom zbura de aici în curând.
Unde?
Vom vedea.
Îmi pare rău.
Chester?
Ar cam trebui să plecăm.
Ok, prietenul meu vă
poate face rost de paşapoarte noi la $1,000... de persoană.
Aşadar...
Jumătate acum,
şi jumătate după ce le primim, sau...?
- Niko... - scuză-mă.
Când vor fi gata paşapoartele?
Mmm, cinci zile.
- No no. - Hai să zicem patru.
Nu putem sta în Atena atâta timp.
Pentru încă $1,000...
El va putea duce paşapoartele la Creta.
- Cretă? - Da, nimeni n-o să vă caute acolo.
Păi, e cam...
Adică, nu cunosc Creta de nici o culoare.
Unde voi...
Glumeam, glumeam. Ce a zis?
Ce s-a întâmplat? Nu nu nu.
Ar trebui să vin cu voi.
- Ce zici? - Ar trebui să vin cu voi.
- Nu nu nu. - N-o să vă descurcaţi singuri în zonă.
Pot veni cu voi.
Ai face asta?
Da.
Îţi garantez că nu-ţi vei pierde timpul degeaba.
E în regulă, nu... nu e vorba despre bani.
Nu, ştiu, dar meriţi...
trebuie să-i dai lui încă $500.
500... deci 1500 în plus?
Da.
I-am dat vreun ban pentru băuturi?
M-am oferit.
Trebuia să fi insistat.
Probabil că e mult prea mândru ca să accepte.
Crede-mă, o duce bine.
Ce vrei să spui cu asta?
El deja a fost plătit pentru ceea ce face.
Crezi că are şi alte motive pentru care ne ajută?
Sunt sigur că nu o face doar pentru bani.
Nu?
Cred de asemenea că-i place de tine.
Oricum ar fi, avem nevoie de el...
Cel puţin încă vreo câteva zile.
- Salut, amice. - Cafeaua-i rece şi berea-i caldă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Mersi. - Ceva interesant prin ziare?
Grecii şi turcii se ceartă din nou.
Dragă, poţi tu să intri
şi să vezi ce-l reţine atâta timp?
Te rog?
Ce se-ntâmplă? Nu ne putem înregistra fără toate cele trei paşapoarte.
- De ce nu? - Aşa spune legea.
Din câte văd, e la fel peste tot în Iraklion.
Dacă mergem într-un oraş mic,
s-ar putea să fie ceva mai generoşi în legătură cu regulile.
- Te-ai gândit la vreun loc? - Chania.
E sus pe coastă şi e un autobuz
care pleacă mâine la prima oră.
- Dimineaţa? - Da.
Am putea sta fără somn. E destul de cald.
Şi-ţi poţi lăsa valizele aici.
Uh, nu.
Cred că mă voi ţine de ele.
Tatăl meu începuse să facă crize
când am plecat de acasă. A zis, "New York l-a abandonat pe Dumnezeu."
"Şi ar trebui să ai mare grijă, domniţă."
Vai de mine.
Taverna Asterion... ce e "Asterion"?
Asterius e un minotaur.
Şi Asterion cred să-i fi fost...
Bunic.
De fapt, este acelaşi nume. Asterius, Asterion...
sunt pronunţări diferite. Au acelaşi sens.
- Dar crează confuzie. - Mmm.
Cine ar fi crezut?
- Tu unde locuiai? - Pe Hudson şi pe a 11-a.
Împărţeam acelaşi apartament cu trei...
Simt că pic. Nu ştiu cât voi mai putea să stau treaz.
Comandă-ţi nişte cafea.
Cred că o să mai beau un pahar de wisky.
Şi voi doi cum de v-aţi întâlnit?
I-am stricat o petrecere împreună cu o amică.
Nu mai văzusem vreodată aşa ceva.
Aveau şampanie şi caviar
şi pământul era plin de milionari.
Garcon!
Îmi poţi da o ţigare, te rog?
Whisky.
Şi un wisky.
Mulţumesc.
- Scuze. - Mersi.
Trebui să fii incredibil de...
Priceput la limbi străine de ai învăţat greacă aşa repede.
Am început devreme. Tatăl meu ne-a pus pe mine
şi pe surorile mele să învăţăm limbi diferite
din ziua în care am învăţat să vorbim,
aşa că în fiecare lună vorbeam câte o limbă diferită...
Franceza şi apoi italiană,
- apoi rusă. - Rusă?
Îmi lăsaţi mie sticlă?
Şi eram taxaţi de fiecare dată când ne auzea
vorbind engleza. Ne trecea într-un tabel pe hol.
Chiar şi săracă de maică-mea era trecută din când în când.
Cu ce se ocupă tatăl tău?
Era profesor de arheologie la Harvard.
- Wow. - Da.
Cel puţin asta credea el.
Tu eşti de altă părere?
Bătrânul meu tată îşi câştigă traiul conducând un camion.
Nu ne-a învăţat nici engleza foarte bine, să nu mai zic de franceză
sau rusă.
Impresionant.
- Da. - Da.
Chiar e.
Mi-ar plăcea să dansez.
Bine, ok.
Îmi dai voie să termin băutura mai întâi?
Rydal?
Uh...
Fă-ţi de cap.
Eşti în regulă?
Da.
- Dă-mi voie să te ajut. - Mă descurc!
Dragă... dragă!
Nu vreau decât să stau aici
- şi să-mi termin ţigara. - Eşti sigur că te simţi bine?
Nu mă mai întreba asta!
Autobuzul pleacă în câteva ore.
Va trebui...
Să mai rezistam puţin.
Luaţi-o înainte, vă prind din urmă.
- Hei, eu sper că... - ştii ceva?
Ia-o înainte, Rydal.
Ia-o înainte.
Cred că-ţi doreşti să nu ne fi cunoscut.
Nu.
Nu, ba chiar mă bucură.
E supărat pe el însuşi.
Nu-i din cauza ta.
La naiba.
Oh.
Uh, kafe parakalo.
Kafe?
Şi...
Una de-aia.
- Gogoaşă? - Gogoaşă.
Da, gogoaşa.
'neaţa.
Ţi-am adus o gogoaşă grecească.
Mersi.
E bună.
Am auzit marea când m-am trezit
şi am avut impresia că ne-am întors la casa de pe insulă.
Hei.
După ce ne luăm paşapoartele,
Am să lămuresc lucrurile cu cei din New York.
Vom ajunge acasă în curând.
'neaţa.
- 'neaţa. - Ahem.
Oh whew. Ar trebui să ne mişcăm
dacă vrem să prindem autobuzul.
- Mersi. - Hei, Rydal?
Cât durează pauză asta?
Nu ştiu. În funcţie de cât îi ia şoferului să termine de mâncat.
Vrei să-ţi iau ceva?
Uh...
Da, o bere ar fi bună acum.
Ok. Imediat.
Hei, Rydal?
Uh...
Vreau să-mi cer scuze pentru seara trecută. Am exagerat.
Colette mi-a spus că tatăl tău a murit de curând. N-am ştiut.
Îmi pare rău.
A murit. E la toate posturile de ştiri.
Va trebui să te predai. A fost auto-apărare.
Au zis ceva de vreun suspect?
Nu, însă... v-au găsit paşapoartele.
E doar o chestiune de timp. Dacă te predai...
- Te vor aresta că ai fost complice.
Martorii ne-au văzut pe amândoi cu el pe coridorul hotelului.
Ne-ai făcut rost de paşapoarte false.
- Nu nu nu. - Ai venit după noi la Creta.
Şi ce mai ai la tine? Ai $1,000 în buzunare, primiţi de la mine?
Încerc să te ajut.
Ştiu.
Ştiu că încerci.
Ştiai că murise?
Colette nu ştie.
Aş prefera ca ea să nu afle.
În sfârşit sunt bine dispusă şi acum pare că voi aţi suferi.
Ce s-a întâmplat?
- Sunt puţin obosit. - Pariez că te voi face să râzi.
Oh, termină-ţi O-Zo-ul şi-am să mai fac odată.
Se zice "ouzo."
O-u-z-o. Patru litere.
Ei bine, mi se pare că ar avea gust de gazolină.
Ce-ai zice dacă ne-am desfata puţin?
În broşură scrie că ar fi proastă idee să mâncăm scoici de aici.
Grecii mănâncă aşa ceva de mii de ani,
dar sunt convins că broşurica ta are dreptate.
Mai bine să mănânci scoici de la o bucătărie jegoasă din New York
decât aici la mare unde ţi le prind în faţa ochilor.
- Aş vrea să fiu la New York acum. - Sari peste asta.
Normal că nu ne putem întoarce la New York.
Nu putem merge nicăieri în state pentru că afacerile lui Chester
- au fost o mare reuşită. - Suntem trei la masă.
Sunt sigur că Rydal nu vrea să audă
cum te plângi că ţi-e dor de casă.
Auzi, ce-ar fi să n-o mai stresezi?
Pe cine, pe nevastă-mea?
- Nu te-ncăpăţâna. - Nu, lasă-l.
Să auzim ce-l frământă.
Să nu-mi mai vorbeşti vreodată în felul ăsta.
Sau ce?
Nu vrei să discutăm ce s-a-ntâmplat?
Am avut o dispută. Nu-i nimic de spus.
Eşti sigură?
Vrei să mă mai acuzi de ceva?
M-am supărat pentru că nu-mi place să discuţi
afacerile mele de faţă cu el. Le-ar putea folosi împotriva noastră.
Oh. Asta e ridicol.
Crezi? Până acum n-a făcut decât să ne mintă.
Tu chiar crezi toate porcăriile alea legate de Harvard şi Yale?
Chiar nu-mi pasă.
Nu e ca şi cum noi i-am fi spus totul pe faţă.
De ce îi iei apărarea?
Pentru că îmi place de el.
Şi apreciez tot ce face pentru noi.
Îţi place de el.
Nu în felul ăsta m-am referit.
Nai?
Sunt eu.
O secundă.
- Bună. - Bună.
M-am gândit să ies la plimbare,
dar nu ştiu ce-ar putea fi de văzut în oraşul ăsta.
Uh, ruine.
Ai camera mai mică decât a noastră.
Pentru că eu stau singur.
E ceva interesant
- pe-afară? - Uh...
Fotbal.
- Unde-i Chester? - Oh, a stat treaz toată noaptea.
A luat un somnifer.
Hmm.
Ţii un jurnal?
Da, sunt nişte impresii legate de serviciu.
Ceva despre mine şi Chester?
Poate un rând sau două.
Vii cu mine?
La o plimbare.
Sigur, da, voi veni.
Bine.
Iubito?
Mă scuzaţi.
Nu am idee unde mă aflu.
Eu... cum aş putea ajunge în oraş?
Kentro... Citta?
Ştiţi... unde se adună oameni?
Whisky?
Whisky.
Spune-i şoferului că nu vreau decât să mă plimb.
- Îmi caut soţia. - Ok.
Soţia, da, sigur.
- Intraţi. - Ok.
O, prietene, plăteşti mai întâi.
- Să plătesc acum? - Da!
- Cât mă costă? - Îţi arăt, îţi arăt, îţi arăt.
- Unde mergi? - Unde mergi?
- Habar nu am. Spune-i că... - 50.
50 dă, bine. Mulţumesc.
- Du-te înăuntru. - Înţelegi că vreau doar să mă plimb?
Baftă cu nevastă-ta.
Stai aşa, stop stop stop stop stop.
Stop stop.
Colette!
îmi cer scuze.
Hei!
Ticălosule!
M-a lovit, m-a lovit!
Stop, stop stop, a venit poliţia.
Du-te. Pleacă de-aici!
M-a lovit fraierul ăla.
Shh, stai calm, shh, te rog.
- Tu unde naiba aţi fost? - Ai grijă.
- Unde aţi fost plecaţi? - Shh, te rog să te calmezi.
- Te-ai culcat cu el? - Shh. Nu.
Nu vezi ce face? A încercat să ne despartă
- întreaga călătorie! - Nu! Calmează-te.
Ţi-a spus, aşa e? Ţi-a spus?
- Despre ce vorbeşti? - Era...
- ce să-mi spună? - Tipul s-a lovit la cap!
Înţelegi? Era înarmat, ce-aş putea eu să fac?
Încercam să te protejez. Încercam să te protejez.
Las-o baltă. Las-o baltă.
De ce nu mi-ai spus?
M-a rugat să nu spun nimic.
- A crezut că vei panică. - A ucis pe cineva!
De ce ai minţi tu pentru el?
Nu pentru el.
Nu ar fi trebuit să faci asta pentru niciunul din noi.
Legat de cei care-l urmăreau... ce le-a făcut?
I-a înşelat şi le-a luat banii.
Le-a vândut acţiuni la un câmp petrolifer care nu există.
Lor şi altor sute de oameni.
Câte ştiai despre asta?
Este soţul meu.
Îmi voi suna prietenul mâine dimineaţă,
să văd dacă sunt gata paşapoartele.
Şi apoi?
Ne ascundem altundeva? Ne schimbăm numele?
Nu mai pot trăi în felul ăsta.
Ce-aş putea eu să fa?
Nu vreau decât să merg acasă.
N-am ştiut.
...Niko.
Ar fi mai bine dacă tu şi Colette
nu aţi mai sta unul lângă celălalt.
Atunci de ce nu stăm noi doi împreună?
Te deranjează, dragă?
- Rahat. - Ce e?
Hei.
Off, pe toţi sfinţii.
Hei!
- Ce naiba s-a-ntâmplat? - Zice că ar fi recunoscut-o.
Nu te-a recunoscut nimeni.
- Zice că ar fi recunoscut-o. - Treci înapoi în autobuz!
- Nu! Ia mâinile de pe mine! - Hai să mergem!
Treci în nenorocitul ăla de autobuz!
Asta e numai din vina ta! Nu da vina pe mine.
- Ascultă aici... - ok.
- Îmi pare rău. - Nu mă atinge.
Ar trebui să te odihneşti puţin.
Ba tu ar cam trebui.
Sunt bine.
Mă duc să verific împrejurimile.
Hei! Trezirea. Hai să mergem.
Haide scumpo, trezeşte-te. Trebuie să plecăm
Adăposteşte-te. Trebuie să mergem.
Mersi.
Mă duc să caut un loc unde ne-am putea odihni.
Mă întorc imediat.
Colette.
Chester?
- Chester! - Am să mă duc să-l caut, e bine?
Stai aici.
Chester?
Rydal?
Did you find him?
- Unde-i Rydal? - Uită-l pe Rydal.
Ce i-ai făcut?
Nimic.
Hai să mergem.
- Spune-mi. - E în regulă!
- Unde e? - Nu avem nevoie de el.
Uite, îmi cer scuze. Ştiu că am dat-o în bară.
Mă voi revanşa faţă de tine. O putem lua de la capăt.
- E prea târziu. - Nu spune asta!
D-zeule!
Colette!
O, nu.
Nu. Nu. Nu.
Nu. Nu nu! Dumnezeule, nu!
Nu! Nu! Nu!
O, nu. Nu.
Unde-i Rydal?
A fugit cu nevastă-mea.
Mi-ai adus paşaportul?
Încă 2500, aşa cum am vorbit.
- Citeşti ziarele? - Mm-hmm.
Ar putea fi o problemă.
Da.
Ar fi o problemă şi mai mare dacă m-ar prinde.
Dumnezeule.
Adevărul e că suntem băgaţi amândoi în asta.
Dacă mă prind pe mine, am să te torn şi pe tine.
Te prind pe tine, şi vei face la fel.
Bănuiesc că te-ai gândit la asta altfel ai fi mers la poliţie.
Habar nu ai la ce mă gândesc eu.
Ştiu că ai venit după bani. Altceva nu văd.
Puţin furt în venele tale.
Cât îţi trebuie?
Habar nu am. Erai căsătorit cu ea.
Cam care crezi că era valoarea ei?
Îţi voi da $5,000.
Fac pariu că ai mai mult de atât în valiza aia.
10,000. Asta-i tot.
Nu îmi trebuie banii tăi.
Ţi-am dorit nevasta.
Să nu mai spui vreodată ceva despre soţia mea!
Whoo.
Hmm?
Acolo? Bine.
La naiba.
Oh.
Haide, mai repede.
Locuiţi în Crete?
Nu, sunt american.
Călătoriţi de unul singur?
Uh, nu. Nu nu, sunt...
Hei!
- Da? - El este fiul dumneavoastră?
Tată, vrea să ştie dacă călătoresc singur.
Da, domnule.
doar că stăteam la linii diferite.
E vreo problemă?
Nu, puteţi merge.
Vă mulţumesc.
Vă mulţumim, d-le.
Să nu încerci ceva stupid.
Ia-ţi mâinile de pe mine.
Acum ce facem?
- Eu mă duc la aeroport. - Şi eu.
Se vorbeşte despre ea?
- Ce spune? - Shh!
Ei cred c-ar fi jefuit-o cineva.
Nu avea nimic la ea când au găsit-o.
Ce altceva?
A cui este descrierea, a mea sau a ta?
- Vorbeşti engleza? - Da, d-le.
- Cum te numeşti? - Kynthia.
Kynthia? Very frumos.
Bobby, Bobby Weidican.
Noi...
vrem două bilele pentru zborul către Frankfurt.
Am să verific imediat.
Du-te şi ia un loc, mă descurc eu cu biletele.
Dă-mi paşaportul tău.
O secundă, d-le.
Frankfurt, zici?
Da.Nu ziceai că tatăl tău te-a învăţat germana?
Am văzut o poză cu tine şi tatăl tău
în carneţelul tău de poezii.
Pare că i-ar fi păsat mult de tine.
Aparenţele pot fi înşelătoare.
O, da.
De ce nu te-ai dus la el la înmormântare?
Pentru că nu m-ar fi vrut acolo.
Problema e
că avem prea mari pretenţii de la ei.
Când eram copil, mă uitam la tatăl meu ca şi cum ar fi fost un zeu.
După care creşti...
Şi te dezamăgesc din ce în ce mai mult.
Unde pleci?
Mă duc să iau ceva de băut. Tu vrei ceva?
- Cafea? - Nu.
Bine aţi venit la bordul avionului OA 180 către Istanbul.
Căpitanul m-a informat că durata călătoriei va fi
de aproximativ o oră şi 30 minute.
Crezi că ar fi trebuit să mă ucizi când ai avut ocazia?
- De unde suni? - Sunt fix peste pod.
Cum de m-ai găsit?
Am întrebat-o pe faţă de la stand.
Kynthia, să zic?
După care am sunat fiecare hotel din oraş, d-le Weidican.
Vreau banii...
îi vreau pe toţi...
sau le voi spune agenţilor federali noua ta identitate.
Ascultă, ce-ar fi să vii la mine
să bem ceva, şi să putem discuta.
Nu prea cred. Cafe sultan,
sectorul cu bijuterii, marele bazar, 20 de minute.
Nu ar fi trebuit să încerci să mă faci pe mine responsabil pentru moartea ei.
Vom avea nevoie de o mărturisire...
- Altfel afacerea s-a încheiat. - Da, ştiu.
Vrei ceva de băut?
Din păcate aici nu se serveşte alcool.
Beau şi eu ce bei tu.
Să înţeleg că tatăl tău te-a învăţat şi turceşte.
Ţi se va părea greu de crezut,
dar chiar mi-a lipsit compania ta.
Eşti singura persoană rămasă pe lume
cu care mai pot avea o conversaţie sinceră.
- Îi ai la tine? - Mm-hmm.
10,000. E tot ce am.
Nu, 10,000 nu ajung.
Tu ar trebui să mă plăteşti pe mine. Când ne-am văzut prima dată,
alergai după fete de liceu.
Şi acum uită-te la tine... criminal în toată firea.
Mai vreau şi altceva.
Vreau o poză cu Colette.
Ia şi alege-ţi.
Asta era numele ei real?
Colette?
De ce ai încercat să mă înscenezi?
Chiar trebuie să întrebi?
Pentru că i-a plăcut de mine?
Ştii că s-a culcat cu mine.
Ea a vrut.
Caută o scăpare.
Asta ai fost pentru ea...
un puşti golan
pe care l-ar fi uitat într-un minut.
Atunci de ce ai ucis-o?
Ea era singurul lucru la care ţineam.
De ce aş fi ucis-o?
Nu mă aştept să înţelegi acum, dar într-o zi
te vei trezi şi te vei privi în oglindă.
Vei vedea pe cineva nu foarte diferit faţă de mine.
Vei realiza că toate visele şi speranţele
pe care le-ai avut vreodată ţi-au scăpat printre degete.
Şi tot ce vei avea, dacă eşti norocos,
va fi o fată ca ea.
Şi tu ai luat-o de lângă mine.
Eu am luat-o de lângă tine?
Ai încercat să mă omori.
Şi pe ea ai ucis-o.
Recunoaşte.
Hai să ne plimbat. Nu vreau să-ţi dau banii aici.
Bine aţi venit.
Salut.
Rahat.
Nu, staţi. Vreau să vorbesc cu el.
Lăsaţi-mă să vorbesc cu el!
Ai microfoane ascunse?
Numele meu...
Este Chester McFarland.
Sunt vinovat de fraudă,
ruinarea multor vieţi omeneşti.
Sunt responsabil...
Pentru moartea unui detectiv privat...
Şi pentru moartea soţiei mele.
Rydal keener...
Nu a avut nimic de-a face cu asta.
A fost o înscenare de-a mea.
Iartă-mă că te-am dezamăgit.
Ambasada noastră va avea grijă să fii repatriat.
Eşti liber să pleci acasă.
Unde va fi îngropat?
Nu am reuşit să dăm de nici o rudă de-a lui,
aşa că va fi înmormântat aici.
De ce?
Mă gândeam să merg la înmormântarea lui.
Subtitrarea: rciprian90
Sincronizarea: Edy pentru: www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania