Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
INTRUŞII
Te iubesc
şi am un prezervativ.
- Matt, n-ar trebui să fac asta. - Haide, Anna.
- Nu. - Hai că va fi bine.
N-ar trebui să fac asta.
Stai, Anna.
Sunt la o petrecere
dar nu vreau decât să ajung acasă.
Unde pleci ? Anna ?
Nu te duce acasă.
Apoi aud clopoţelul mamei.
O caut.
Când s-a îmbolnăvit, am mutat-o în casa de pe lac.
Acolo voia să stea.
E singură.
N-ar trebui să fie singură.
Anna.
Fug înspre casă pentru a-l găsi pe tata.
Ceva nu e în regulă.
Locul nu pare sigur.
E ceva necurat în casă.
Într-un fel sau altul, aceste vise
sugerează că vrei să ieşi din întuneric şi să ajungi acasă.
Da.
Şi când ajung acasă, mama pare că vrea să-mi spună ceva.
Dar nu înţeleg ce vrea să-mi spună.
Am menţionat deja fetiţa roşcată,
însă apare un nou detaliu, stropitoarea.
De ce crezi că o ţineai în mână ?
Nu ştiu.
Chiar nu-mi amintesc.
Poate încercai să stingi focul.
Când s-a îmbolnăvit, mama mi-a spus că va fi mereu alături de noi.
Sub forma unei pisici maidaneze sau a vuietului vântului,
avea mereu să fie alături de noi ca să ne protejeze.
Dar...
Dar, în noaptea incendiului, n-am putut s-o protejez.
Eşti isteaţă.
Dacă sunt isteaţă, de ce nu-mi amintesc ce s-a întâmplat în acea noapte ?
Uite ce cred eu.
Supravieţuim datorită amintirilor, însă uneori supravieţuim datorită uitării.
Ţi-ai pierdut mama într-un incendiu.
Viaţa ta s-a schimbat din cauza unui banal robinet.
Poate nu e chiar aşa de rău că ai uitat.
- Dar cu visul cum rămâne ? - E doar un vis.
Poate îl vei descifra, poate nu. Aşa funcţionează lucrurile.
E un proces, Anna.
Cât a trecut ? Zece luni ? Eşti aproape vindecată.
Dar nu poţi să te vindeci complet într-un asemenea loc.
- Credeţi că pot pleca de aici ? - Ce mai vrei de la mine ?
Du-te acasă. Găseşte-ţi un prieten, fă-ţi de cap.
Du la bun sfârşit ceea ce ai început.
Bună.
Un minut.
Micuţa Anna. Pleacă la căsuţa ei.
Voi fi singură.
Trebuie să plec.
A fost mult sânge, nu-i aşa, Anna ?
Chiar crezi că te-au vindecat ?
Haide, drăguţo. Las-o să-şi facă bagajele.
Nu ţi-am spus că nu e voie să tot vii aici ?
Pe mine n-au reuşit să mă vindece.
Cine-mi va asculta poveştile ?
Ţi-am pregătit o surpriză.
- Uită-te în torpedou. - Spune-mi că e un cheeseburger.
Nu chiar.
STEVEN IVERS LINIŞTEA NISIPURILOR
- Ai terminat-o. - Da. Deschide-o.
Fiicelor mele, Anna şi Alex
- Mulţumesc, tată. - Cu multă plăcere.
E bună ?
Nu ştiu, dar sunt convins că-mi vei spune tu cum e.
Am aici ceva care ştiu că e bun.
Minunat ! Mulţumesc.
Da, Rachel le-a făcut.
Voia şi ea să vină, dar i-am spus că vreau să fii doar a mea astăzi.
E foarte drăguţă, Anna.
Nu ştiu ce m-aş fi...
- Tată. Sunt doar a ta. - ...făcut fără ea.
Alex ?
Anna. Te-ai întors.
Ai ajuns repede. Te-aş îmbrăţişa dar... Bine ai revenit.
Arăţi minunat. Pari atât de slabă.
Mi-ar prinde bine o şedere acolo.
Prima mea misiune e să o hrănesc bine.
Cu el am început deja cura.
Da, a gătit toată ziua.
- A făcut... Ce-ai făcut ? - Muşchi Stroganoff. Preferata ta.
Ai o casă plină de femei acum, d-le Scriitor.
- Ţi-a spus tatăl tău ideea mea ? - Nu.
Despre petrecere.
Ne gândeam să-ţi organizăm un chef de bun venit.
Bine. Poate.
Toată lumea întreabă despre tine.
- Nu ne grăbim, avem toată vara. - Nu.
Bine, mă duc la lac.
Am dat-o în bară.
Anna.
E ca şi cum nimic nu s-ar fi întâmplat.
Alex. Mi-a fost atât de dor de tine !
Ce zici ?
I-a pus să lucreze în weekend-uri
ca să o termine până te întorci.
Bun venit în noul tău ospiciu.
Mâncarea e mai bună, oamenii mai nebuni.
- Când s-a mutat ? - Ghici.
Mai întâi l-a ajutat cu investigaţiile despre accident,
apoi l-a ajutat cu înmormântarea.
Acum, îl ajută să-şi revină. De trei ori pe noapte.
Mă rog.
Apropo, mulţumesc mult.
Pentru ce ?
- Pentru că m-ai părăsit. - Alex.
M-ai lăsat aici cu ăştia doi,
în timp ce tu îţi descopereai eul interior.
Alex, tu nu ştii cum e acolo.
A fost şi mama mea.
Puteai măcar să-mi răspunzi la scrisori.
Despre ce vorbeşti ?
Despre CD-urile şi scrisorile pe care ţi le-am trimis.
N-am primit nimic de la tine. Jur.
Poate că dr. Silberling n-a vrut să mi le dea.
Nu, n-a fost dr. Silberling.
Ce măgar !
Cum ai putut să nu-mi trimiţi scrisorile ?
Erau scrisorile mele.
Ţi-era teamă că-i voi spune despre noua ta prietenă ?
Că îi voi spune despre secretele voastre ?
A fost o greşeală că ai adus-o aici,
iar acum tot oraşul bârfeşte despre asta.
Mi-e greaţă de tine.
- Alex, unde mergi ? - De parcă i-ar păsa cuiva.
M-ai prins.
Vino. Acum mă poţi îmbrăţişa. Sunt curată.
Anna, ştiu că regula spune
că trebuie s-o urăşti pe noua prietenă a tatălui,
dar sper că noi putem fi altfel
şi că ne vom înţelege bine.
- Sigur. - Da.
- S-a schimbat ceva. - Da, am zugrăvit.
Îmi place tapetul din casă,
dar bucătăria avea nevoie de mai multă lumină.
Aici era ceva.
- Chiar ? - Da, o tablă.
Da, tabla.
Probabil e în pod cu celelalte lucruri vechi.
Mi-am dat seama că nu mai avem nevoie de ea.
Ce zici ? Mă ajuţi la aranjatul mesei ?
Nu, mulţumesc. Nu mi-e prea foame.
Alex ?
Ce faci ?
Cine era în culmea extazului ? Tu sau asistenta noastră ?
- Nu ştiu. - Bine.
Ai băut ?
Am fost la un chef unde s-a băut.
- Pe ăsta unde l-ai găsit ? - Sus.
Ce ai de gând să faci cu el ?
- Nu ştiu. Eram în pod şi... - Acolo îi e locul.
- Urăsc clopoţelul ăsta. - De ce ?
Îmi aminteşte de mama.
Aveam nevoie de el.
Îl folosea ca să ceară ajutor după ce s-a îmbolnăvit.
Anna, trezeşte-te. Rachel a cumpărat clopoţelul.
Ce vrei să spui ?
L-a cumpărat dintr-un magazin pentru animale
şi l-a legat pe mâna mamei.
Şi ştii de ce ?
Ca să o audă pe mama venind când ea îl călărea pe tata.
- Inventezi. - De ce-aş face asta ?
Ca să te răzbuni pe tata.
Crede-mă, Anna, mi-a trecut de mult cheful de răzbunare.
Poate că sunt beată, dar măcar ştiu adevărul.
Merg să dau la raţe.
Foloseşte un ciocan mai mare data viitoare.
- Scuze. - Mie-mi place.
Da, exact ce aveam nevoie în bucătărie.
Nu-i aşa ?
- Am plecat. - Super.
Ştii, Anna, îmi aduc aminte când am venit s-o îngrijesc pe mama ta.
Când am ajuns,
Alex se comporta ca o adolescentă rebelă,
bătându-şi joc de tatăl tău.
Însă tu erai altfel.
Liniştită, politicoasă. O adevărată domnişoară.
Mă gândeam atunci:
"Aparenţele înşală. Ea e cea puternică."
Când aveam vârsta ta,
m-am confruntat şi eu cu traume şi am învăţat să fiu puternică.
Să nu-şi bată joc nimeni de mine.
Mă bucur mult că te-ai întors.
Sper că ţi-ai revenit şi poţi rămâne.
Mersi. Asta intenţionez.
Ai văzut ce faţă a făcut ?
I-ai distrus minunăţia de bucătărie.
Loveam cu ciocanul cu ochii închişi.
Excelent.
E tabla noastră. Acolo îi e locul.
Îţi aminteşti cum ne scria mama mesaje ?
Antrenament de fotbal.
Scrisul ei era însă îngrozitor.
Legământ de surori.
Sunt foarte palidă ?
Da, eşti cam transparentă.
Să sperăm că viitorul tău soţ nu va observa.
Să nu mă laşi singură.
- Nu pentru asta sunt surorile ? - Să nu îndrăzneşti !
- Bună, Matt. - Bună.
- Ce mai faci ? - Bine.
Aş fi vrut să te vizitez, dar nu m-au lăsat.
Trebuia să-ţi tai şi tu venele. Puteam fi vecini.
S-a întors.
- Noaptea aceea pe plajă... - Ascultă-mă...
Eram emoţionat. Aşa că am băut o grămadă,
şi cum nimeni n-a susţinut c-aş fi deştept,
am fost prost şi beat.
Dar mi-am făcut griji pentru tine.
Te-am urmărit.
Ce vrei să spui ?
Te-am urmărit în noaptea aceea.
Eram aici. Am văzut tot.
Ai cam întârziat, Matt.
- Mulţumesc. Asta ar fi tot. - Bine.
- Ne mai vedem noi... - Pa.
Vino cu produsele astea în camera cu generatorul.
După care hai sus. Tatăl tău e flămând.
- A sunat agentul tău azi. - Da ?
Da. Nu ştiam că a închiriat o casă pe-aici.
De cinci ani.
El zice că pescuieşte.
Cred că îl are ca musafir pe editorul de la The Book Review.
- Zău ? - Da.
Aşa că i-am invitat la cină vinerea asta.
- Da ? - Împreună cu alţi câţiva oameni.
- De ce nu ? - Păi...
Nu avem niciodată musafiri. Ne vom distra.
Te rog.
- Bine. - Bine.
Criminalo !
Anna ?
Ce faci acolo ?
Te simţi bine ?
Era mama.
- Poftim ? - Am văzut-o pe mama !
Ce vrei să spui ?
Anna.
Anna !
Încearcă să-mi spună ceva.
- Ce ? - Incendiul n-a fost un accident.
Ea a fost.
Rachel avea liber în acea noapte.
Sigur că da.
- Alex... - Totul prinde sens.
A lăsat-o pe mama, a parcat maşina în stradă,
şi-a pus pantofiorii albi
şi s-a întors la casa de pe lac.
- Poate că ne pripim cu concluziile. - Scuză-mă,
nu eu am văzut-o pe mama noastră moartă
arătând cu degetul înspre prietena ciudată a lui tata.
Cred că a fost doar un vis.
Anna, erai trează. Te-am văzut.
Poate că era doar imaginaţia mea.
Poate.
Dar asta nu schimbă ceea ce ştim noi.
Robinetul nu avea scurgeri. Rachel l-a pornit.
A omorât-o pe mama şi nu va scăpa nepedepsită.
E cineva ?
- Ne-a auzit ? - Nu ştiu.
Mă duc în oraş să fac cumpărături pentru petrecere.
Mergem împreună ?
Putem face cumpărături sau putem lua prânzul în oraş.
Sunt mahmură şi mă aştept să mă doară capul mai târziu.
- Dar Anna vrea să vină. - Poftim ? Nu.
Ai putea să te întâlneşti cu Matt.
Parcă ziceai că venise la casă în noaptea aceea.
- Ce zici, Anna ? - Haide.
Tu poţi merge, iar eu voi sta aici şi-i voi căuta printre lucruri. Du-te.
- O putem lăsa pe altă dată. - Nu.
Vin într-o clipă.
Vreau să mă îmbrac cu ceva drăguţ.
Linguşitoare mică !
Tatălui tău nu-i place când conduc tare.
- Rămâne între noi, bine ? - Da.
Ce s-a întâmplat cu maşina mamei ?
Am discutat problema
şi am zis că familia are nevoie de o maşină mai interesantă.
Singura mea bijuterie valoroasă.
De unde o ai ?
Cineva mi-a dat-o demult.
Un prieten ?
Un fost pacient.
Serios ? Ce meserie bună !
Am şters mulţi bătrâni la fund, Anna.
Şi, crede-mă, nu toţi erau drăguţi ca mama ta.
A trebuit să fac lucruri pe care bătrânelor urâcioase
cu mulţi bani le era fie ruşine, fie lene să le facă singure.
Vrei să ştii cum am rezistat ?
E oribil,
însă oricât de autoritare erau,
oricât de urât se purtau cu mine, sau cât de urât miroseau,
îmi spuneam mereu:
"Vor muri foarte, foarte curând."
Cu toţii avem lucruri din trecut de care ne e ruşine.
Cred că uneori e bine să ne detaşăm de trecut.
Anna ?
Eşti bine ?
Da, sunt bine.
Mergem la cumpărături ?
Ce carne superbă ! Cât timp a fost maturată ?
- La noi totul e proaspăt. - Mă rog.
- Mă duc să iau laptele. - Minunat, mulţumesc.
- Matt. - Bună, Anna.
Ce faci aici ?
Cred că ştiu ce voiai să-mi spui ieri.
Incendiul n-a fost accidental, aşa-i ?
- Ce ai văzut ? - Matt.
Se strică fructele.
Bine, vin.
- Ne ajuţi, te rog ? - Da. Dar nu aici.
Ne putem vedea deseară ?
Matt !
- Da. Ora 11, la stâncă. - Bine.
- Nu găseşti laptele ? - Nu.
- Să mergem. - Bine.
Matt, nu mai e nevoie să faci livrări la casa noastră.
De acum încolo, mă ocup eu de asta.
- A fost bine ? - Da.
Ne-am destăinuit toate secretele, nu-i aşa, Anna ?
Da. Mulţumesc pentru prânz.
- A fost bine ? - A fost puţin cu mintea aiurea.
Sper că e recuperată complet.
Alex !
M-ai speriat ! Am crezut că e ea.
- Ai vorbit cu Matt ? - Da, ne întâlnim cu el deseară.
Super. Fii atentă.
Mai lipseşte doar bara de striptease.
E o târfă ieftină fără demnitate.
P.S.: Uite ce mai avem.
Hai să vezi ce-am găsit.
- Fă cunoştinţă cu dl. Erecţie. - Ce scârbos !
Nu-l ating.
E destul aici ca să tranchilizeze un cal.
Sau pe noi două.
- Hai să mergem. - Stai.
Gata cu distracţia, Rach.
Să mergem, vom întârzia.
Matt !
Ceva nu e în regulă.
Dacă s-a întâmplat ceva ?
Nu-i nimic, Anna. Ne vedem cu el mâine.
Da.
Merg la culcare.
Stai cu mine până adorm, te rog.
Dacă aş avea 10 dolari pentru fiecare dată !
Mulţumesc.
Fără perversiuni.
Anna. Nu te speria.
Nu voiam să-i trezesc pe părinţi.
Unde ai fost ?
Te-am aşteptat la stâncă, cum ai spus.
Da, ştiu...
Ce s-a întâmplat ? Eşti leoarcă.
Am căzut şi m-am rănit la spate.
Stai jos.
Îmi pare rău că am venit aşa târziu, dar...
Cred că trebuie să ştii adevărul despre ce am văzut în acea noapte.
Spune-mi.
Tremuri.
Nu simt nimic.
- Mi-e teamă, Anna. - Nu-ţi fie.
Ce-ai păţit la spate ?
Mama ta a încercat să mă avertizeze, dar nu am ascultat-o.
Ţine-mă, Anna.
Anna.
Ţine-mă, te rog.
Bună, Anna. Sunt şeriful Emery. Nu ştiu dacă îţi mai aminteşti de mine.
Vom face o investigaţie minuţioasă,
dar probabil a dat peste un buştean,
a căzut din barcă şi şi-a rupt spatele.
Trebuia să te întâlneşti cu el ?
Ştim cu toţii prin ce treci.
Oricând ai nevoie de ceva, poţi veni la mine.
Înţelegi ?
Îmi pare nespus de rău.
E îngrozitor.
Merg să-ţi pregătesc micul dejun. Trebuie să mănânci ceva.
- Cafea ? - Da.
- Tata, stai. - Ce e ?
Matt venea să se întâlnească cu mine noaptea trecută.
N-ai nicio legătură cu ce-a păţit Matt.
Nu e ceea ce încearcă să-ţi spună.
Mă ajută cineva ?
- Tata. - Mă duc eu.
- Ce e ? - L-am văzut pe Matt în oraş ieri.
Mi-a spus că a văzut ce s-a întâmplat în noaptea incendiului.
Rachel a auzit discuţia.
Nu mai voia să vorbesc cu el.
I-a zis să nu mai vină niciodată aici.
Anna, de ce ar spune Rachel aşa ceva ?
Mi se pare...
Ce ?
E totul în regulă ?
- Venim imediat. - Bine.
Iubito, ştiu că e greu pentru tine.
A fost greu pentru noi toţi, dar te rog, nu face asta.
Nu face asta.
- Vino să mănânci ceva. - Vin imediat.
Eşti bine ?
Nu, nu sunt bine.
Nu sunt nebună, Alex.
Matt a fost aici şi am crezut că visez, dar nu visam.
- Hai stai jos... - Şi mi-a spus
că mama a încercat să-l avertizeze.
- Cum se poate aşa ceva ? - Şi mă ţinea.
- Anna, ascultă-mă. - Uite !
Dumnezeule.
- Acum chiar mi-e frică. - Nu sunt nebună.
Nu mă vor trimite înapoi.
Nu mi-e teamă pentru tine. Mi-e teamă pentru noi.
Suntem ultimele persoane
care stau între Rachel şi ceea ce-şi doreşte.
Ascultă-mă.
Nu devii peste noapte criminal în serie.
Trebuie să aflăm identitatea adevărată a domnişoarei Rachel Summers.
Bună, încerc să aflu informaţii
despre o persoană pe care am angajat-o prin agenţia dvs.
Numele ei e Rachel Summers.
Alo, aţi putea să-mi daţi nişte informaţii despre o asistentă ?
Cred că a lucrat în spitalul dvs.
în perioada iulie-decembrie 2005.
Bună, vreau nişte referinţe
despre cineva care a lucrat pentru dvs. în urmă cu câţiva ani.
Summers. Da, M, de la "mamă".
E-R-S, de la Satana.
Cum ? Nu se poate.
Nu, e în regulă.
Mulţumesc mult. La revedere.
MAINE - PERMIS DE CONDUCERE SUMMERS - RACHEL
Am prins-o.
Anna, pofteşte înăuntru.
Ai nişte buze frumoase.
Dar nu ştii cum să le scoţi în evidenţă.
Bărbaţii spun că-i interesează ochii. Pe dracu'.
Ceea ce vor cu adevărat e o fată cu gura frumoasă.
Poftim.
Pari interesată de astea.
Vrei să le porţi în seara asta ?
- Nu, mulţumesc. - Haide, îţi vor sta bine.
Poftim.
Care e numele tău adevărat, Rachel ?
Ce-ai spus ?
Nu există nicio Rachel Summers în Asociaţia Naţională a Asistentelor.
Codul tău numeric personal e al unei anumite Rachel Summers,
profesoară din New Orleans,
care a murit acum cinci ani.
Deci cine eşti cu adevărat ?
Ştii ce, Anna ?
Nu cred că va funcţiona.
Unde mergi ?
Să vorbesc cu tatăl meu.
Nu e nevoie.
Am discutat deja cu dr. Silberling.
- Ce anume ? - Despre comportamentul tău.
E foarte îngrijorat.
Crede că nu trebuia încă să te externeze.
Nu te voi lăsa să mi-l răpeşti.
Acum, ieşi afară ! Aştept musafiri.
Nu-mi vine să cred că te-a pârât la tata.
Poate că pe tine te poate ameninţa, dar mie nu-mi poate face nimic.
- Mă duc să vorbesc cu tata. - Nu.
Îl va convinge
că minţim şi că e vina mea.
Să aşteptăm să treacă seara, iar mâine vom merge la poliţie
şi le vom spune ce se întâmplă.
Îmi vei înrăutăţi şi mai mult situaţia.
Bine. Dar va fi nevoie de mult alcool.
Ia te uită.
- Ce e ? - Arăţi minunat.
Mulţumesc.
Se pare că ai devenit o domnişoară.
Dacă te consolează, şi eu mă simt ciudat.
Petreceri de lansare de carte.
E ca şi cum i-ai lăsa pe toţi
în casa ta ca să te critice.
Pot să te rog ceva ? Ai putea s-o ajuţi pe Rachel ?
Nu cred că se simte nici ea prea bine
şi lumea o judecă şi pe ea.
Sigur.
Ce e ?
Voiam să văd dacă ai nevoie de ajutor.
Zău ?
Da. Deschide cuptorul.
Bine.
Secretul unei fripturi bune este să o laşi să stea 10 minute înainte de a o tranşa.
Astfel, sângele se reabsoarbe.
Înapoi la sindrofie.
Du gunoiul, te rog.
Tu urmezi.
Ce-ai făcut ?
Ce vrei să-mi faci ?
Ce s-a întâmplat ?
Las-o în pace.
Du-te la culcare.
Voi fi în New York mâine şi vom rezolva problema.
Îmi cer scuze pentru tot. Drum bun.
Tată ? Putem vorbi ?
Există un motiv pentru cele întâmplate în seara aceasta.
Rachel e de vină. Nu e cine crezi că e.
Ajunge, Anna.
- Ce-a mai făcut de data asta ? - Te-a minţit.
- Despre ce ? - Despre tot. Despre identitatea ei.
Ştii măcar de unde e ?
Refuz să răspund la întrebare.
Bineînţeles că refuzi. Vezi doar ce vrei tu să vezi.
Nu încearcă decât să sudeze familia.
Nu încearcă să sudeze nimic.
- Te vrea doar pentru ea. - Vorbeşti prostii.
Dacă te-ar vedea mama acum,
ţinându-i partea unei afurisite care ne distruge familia !
Nu Rachel e cea care ne distruge.
Poate ar trebui să vorbim cu dr. Silberling despre asta.
Sigur, pentru că eu sunt nebuna.
- N-am spus asta. Ştii foarte... - Tată.
Nu porţi verigheta.
Ai de gând să te căsătoreşti cu ea ?
- Spune-mi ! - Da, Anna.
Ne căsătorim la toamnă.
Am vrut iniţial să plecăm, dar vreau să facem nunta aici,
pentru noi toţi.
Nu mi-e ruşine, Anna. Nu mi-e ruşine să fiu fericit din nou.
Pa, tată.
Să nu întârziem la înmormântare. Sper ca vestimentaţia să fie decentă.
Vreau să părem o familie.
"În Domnul m-am ascuns.
"Ce-mi spuneţi voi: 'Salvează-te la munte, păsăroi !' ?
"Nelegiuiţii calcă arcul, iată, Îşi potrivesc săgeţile pe coardă,
"Ca să vâneze oamenii cu inimi verticale.
"Dacă se surpă ordinea de jos, Ce are de făcut un credincios ?
"Iahwé domneşte-n sfântul Lui palat, Îşi are tronu-n ceruri aşezat.
"Privirea-l cercetează veac de neam."
"Domnul este lumina şi mântuirea mea: de cine să mă tem ?
"Domnul este sprijinitorul vieţii mele: de cine să-mi fie frică ?
"Când înaintează cei răi împotriva mea, ca să-mi mănânce carnea,
"tocmai ei, prigonitorii şi vrăjmaşii mei se clatină şi cad."
criminali copiii wright
Copii ucişi cu cruzime
E din 11 aprilie, 1996.
"Poliţia a găsit cadavrele a trei copii
"într-un mormânt din pădure la 50 de metri
"de casa renumitului medic Harrison Wright.
"Conform indiciilor, copiii au fost sedaţi
"înainte de a fi înjunghiaţi în repetate rânduri.
"Poliţia a emis un mandat de arestare pe numele lui Mildred Kemp, de 19 ani,
"care fusese bona copiilor Wright din luna august."
- Mildred Kemp ? - Dumnezeule ! Ascultă mai departe.
"Conform unor surse din anturajul familiei,
"Kemp devenise obsedată de dr. Wright
"după decesul soţiei acestuia într-un accident petrecut în februarie.
"În ciuda eforturilor poliţiei, Kemp este încă în libertate."
Stai puţin, ce...
Uite ce are la gât.
Perlele.
Rachel mi-a spus că le-a primit cadou de la o fostă pacientă.
Mi le-a pus în jurul gâtului. Părea mândră de ele.
Din fericire pentru noi, avem dovezi.
Ar trebui să punem mâna pe ele.
Nu-ţi fie teamă. Totul se va sfârşi deseară.
La naiba.
Priveşte aici.
- Unde te duci ? - Mă duc jos să-i iau cheile.
- Ce ai de gând să faci ? - Îi iau doar cheile.
Ce cauţi, Anna ?
Asta căutai ?
Poţi să-l iei.
Nu reprezintă nimic pentru mine.
Ştim, Rachel.
Ştim tot.
M-ai prins.
Poftim.
Alex !
Anna.
Nu vreau să te rănesc.
Nu aşa voiam să se întâmple lucrurile.
Poţi uşura situaţia.
- Anna. - Alex.
- Ce s-a întâmplat ? - M-a drogat.
Anna ? Deschide uşa.
Ascultă-mă.
- Trebuie să pui mâna pe colier. - L-am luat.
Anna ! Deschide naibii uşa !
Du-te la Emery.
- Nu. - Ba da. El te va crede.
- Anna ! - Nu te pot lăsa aici.
Legământ de surori.
Anna !
- Bine. - Bine.
Te iubesc.
Mă întorc după tine. Promit.
Anna !
Deci spui că domnişoara Summers e de fapt o femeie
- pe nume Mildred Kemp ? - Da.
Şi ea e vinovată pentru incendiu ?
Aşa e. N-a fost un accident.
Ne-a ucis mama, iar acum e pe urmele noastre.
- Probabil că sună ciudat, dar... - Mildred Kemp. Îmi amintesc de ea.
În vest, în Woolridge County, acum câţiva ani, a murit o femeie
al cărei soţ angajase o bonă pentru copii.
Aşa e, dar n-au prins-o niciodată.
D-na Wright avea un colier de perle cu trei straturi.
Există poze pe Internet, dacă vreţi să vedeţi.
Şi ?
Rachel e Mildred Kemp.
Încearcă să ne omoare şi să se căsătorească cu tata,
exact cum a făcut şi cu ei.
Să nu te mişti de aici.
Jerry e în spatele uşii.
O voi căuta pe domnişoara Summers în sistem.
Nu e timp pentru asta. Trebuie să mergeţi la casă.
Alex e acolo şi mi-e teamă că va păţi ceva.
Nu se va întâmpla nimic. Aşteaptă aici.
Mama !
Mama.
Nu-ţi fie teamă, sunt asistentă.
Nu ! Nu o credeţi. Vă rog ! Nu o credeţi !
Minte ! Vă rog !
Nu o credeţi ! E...
Aşa. Mulţumesc.
Îmi amintesc de ea.
În vest, în Woolridge County, acum câţiva ani, a murit o femeie
al cărei soţ angajase o bonă pentru copii.
Rachel e Mildred Kemp.
"Politia a emis un mandat de arestare pe numele lui Mildred Kemp, de 19 ani,
"care fusese bona copiilor Wright din luna august."
"Conform indiciilor, copiii au fost sedaţi
"înainte de a fi înjunghiaţi în repetate rânduri.
"În ciuda eforturilor poliţiei, Kemp este încă în libertate."
Acum vei dormi.
Ştii, Anna, eu nu voi avea niciodată copii.
Nu pot.
Ţi-am mai spus asta ?
Însă asta nu m-a oprit să-mi imaginez cum ar fi să am o fiică.
Dar acum, mi-ai răpit acest vis.
Ai grijă.
Să nu te răneşti.
Anna ?
Am încercat tot ce ne stătea în putinţă. A fost singura soluţie.
Ce-ai făcut ?
A trebuit s-o fac, Anna.
Nu-i aşa ?
E bine. Voi fi mereu alături de tine.
Uită-te la mine.
Fii curajoasă.
Dumnezeule. E totul bine ?
Rachel e de vină. Ea a aprins focul.
- Despre ce vorbeşti ? - Ea a ucis-o pe mama.
Tată, ştiu că nu m-ai ascultat niciodată, dar trebuie să ne crezi.
A aşteptat până ai plecat tu
şi ne-a drogat şi pe mine, şi pe Alex.
- Poftim ? - Voia să ne ucidă.
Alex a trebuit să o facă. Ne-a salvat.
- Alex ? - Alex, spune-i.
Anna, ce spui acolo ?
Nu va înţelege niciodată, Anna.
Anna, ştii ce s-a întâmplat cu sora ta.
- Spune-i, Alex. - Nu-l crede.
- A murit. - Nu, nu-l crede.
În timpul incendiului.
- S-a întâmplat acum un an. - Nu ! Minte !
Alex a murit !
Ce-ai făcut ?
Alex !
Anna !
Cum adică incendiul n-a fost un accident ?
Ce s-a întâmplat în noaptea aceea ? Spune-mi ce s-a întâmplat !
Dă-mi drumul.
Dă-mi drumul !
Tată ?
Băieţii vor să vină la noi.
Nu mai e casa noastră.
Ce faci ?
Sper că vor putrezi în iad.
Anna. Anna !
Ce s-a întâmplat ?
- Alex. - Da, mamă, vin.
Alex !
Cum ai putut să nu-mi trimiţi scrisorile ?
Erau scrisorile mele.
Ţi-era teamă că-i voi spune despre noua ta prietenă ?
Că îi voi spune despre secretele voastre ?
Anna ?
Mă duc în oraş. Vrei să vii ?
Te-am urmărit în noaptea aceea.
Am văzut tot.
Nu mă lăsa, Anna, ţine-mă.
Ştii, Anna, eu nu voi avea niciodată copii.
Nu pot.
Însă asta nu m-a oprit să-mi imaginez cum ar fi să am o fiică.
Dar acum mi-ai răpit acest vis.
Îmi pare rău, d-le Ivers.
Numele de pe paşaportul d-şoarei Summers
nu se potriveşte cu numele de pe permisul de conducere.
Şi-a schimbat numele acum trei ani. Avea un prieten care o bătea.
Numele ei adevărat e Rachel Worshinsky.
Fiica dvs. a dedus
că logodnica dvs. era de fapt o femeie pe nume Mildred Kemp.
De ce ar inventa toate astea ?
SALON SECURIZAT
Bună, Anna.
Eşti bine ?
Am făcut exact ce mi-aţi spus.
Ce ai făcut ?
Am dus la bun sfârşit ceea ce am început.
Bun venit acasă.
SubRip by Driv3r
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/496z Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari