Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
În 1941, trei oameni au tranversat munţii Himalaya pe jos până în India.
Au supravieţuit unui drum de 6500 km spre libertate.
Acest film le este dedicat.
Septembrie 1939. Hitler invadează Polonia dinspre Vest.
Stalin o invadează dinspre Est. O împart între ei.
Nu.
Aduceţi martorul !
Îl cunoşti pe acest om ?
Da.
- Numele lui ? - Janusz Wieszczek.
Ce relaţie ai cu acest om, martore ?
Sunt soţia sa.
- Acuzat, confirmi ? - Da.
Ce ai de zis despre acuzat ?
În urma conversaţiilor, am înţeles că este împotriva partidului.
Şi împotriva conducătorului, tovarăşul Stalin.
Ce ţi-au făcut ?
Acuzat, confirmi aceste acuzaţii ?
Ce mai ştii despre acuzat ?
A fost spion pentru forţele străine.
Acuzat, confirmi ?
Nu.
Martor, poţi pleca. Gardieni !
Ea a semnat depoziţia care detaliază activităţile tale de spionare şi sabotare.
Eşti gata s-o semnezi ?
Ce i-aţi făcut ?
Inamici ai poporului !
Priviţi în jur !
Reţineţi asta:
nu armele, sârma ghimpată sau câinii noştri
constituie închisoarea voastră.
Siberia este închisoarea voastră.
Ea se întinde pe 30 km pătraţi.
Natura este paznicul vostru.
Aici natura este nemiloasă.
Dacă nu vă termină ea, o vor face localnicii.
Dacă nu vă ucide ea, o vor face localnicii.
Ei primesc o recompensă pentru fiecare fugar prins.
Uite-te la bieţii oameni ! Nu văd.
Au lipsă de vitamine din cauza foamei.
Plănuieşti să supravieţuieşti cu jumătate de raţie ?
- E bătrân. - Eu sunt bătrân.
El va fi în viaţă mâine, tu nu.
Bunătatea te poate ucide aici.
- E american. - Aici ? Cum ?
Stalin urăşte străinii. Inclusiv polonezii.
Tu eşti polonez, nu ? Îmi placeţi.
Aveţi simţul dreptăţii, dorinţa de libertate. Khabarov.
- Andrei Timofeevici. - Wieszczek Janusz.
- De ce eşti acuzat ? - 58.10
- Spionaj. - Aşa mi-au spus.
- Zece ani ? - Nu, 20.
58.14. Sabotaj. Zece ani.
Sovieticii te-au arestat şi te-au acuzat de spionaj.
Te-au torturat ? Ai semnat mărturisirea ?
Nu, n-am vrut. Aşa că au torturat pe altcineva.
Îmi pare rău. Am fost actor.
În ultimul film am jucat rolul unui aristocrat.
M-au arestat când s-a lansat filmul.
De ce ?
Au spus că ridicam statutul vechii nobilimi.
Ai primit zece ani pentru un rol de film ?
Au fost unele şi mai şi...
Tu urmezi ?
Împrumută-mă !
Să te împrumut ? Eşti deja dator.
Urki. Sunt infractori profesionişti.
Ucigaşi şi hoţi. Nu te uita la ei.
Gardienii îi lasă să controleze totul şi sunt de temut.
De ce îi lasă ?
Pentru că sunt un produs al societăţii bolşevice,
deci sunt prieteni ai poporului.
Noi suntem prizonieri politici, deci inamici ai poporului.
Uniunea Sovietică este o închisoare mare.
Muncă silnică.
Sunt din zone îndepărtate ale Imperiului Sovietic.
Toţi sunt din aceeaşi reţea.
- Şi nu există altă reţea ? - Nu, Janusz. Trebuie să fii atent.
Stalin are ochi şi urechi peste tot, chiar şi aici.
Dacă nu eşti atent, vei muri într-un an.
Dacă nu fizic...
... atunci spiritual.
- De când eşti aici ? - 11 luni şi 20 de zile.
Dă-mi-o !
- Şi puloverul. - Ia asta.
Vreau puloverul !
Ţi l-a făcut maică-ta ?
Nu ai dreptul...
Puloverul.
În schimbul unui cârnat.
- Desenează ceva pentru mine ! - Vrei să te desenez ?
Nu.
Jim se simţi străbătut de un fior când piratul îl privi fix.
Era rănit şi plin de tatuaje.
Nu avea decât un picior.
Eu sunt Long John Silver, zise el.
Am cunoscut aşa un tip, Igor cel cu un picior.
Taci !
Continuă, vei primi pâine. A găsit John Silver comoara ?
Jim se îndreptă spre insula comorii, împreună cu banda sa de ucigaşi.
Oameni care ucid fără să clipească,
care se gândesc la un singur lucru: aur.
Aur şi iar aur.
- Păduchi ? - Da.
Am leacuri băbeşti pentru asta. Vino !
Mine. Explodează noaptea.
- Ce faci ? - Trebuie să fim rapizi.
Sau asta nu va fi aici dimineaţa.
Îl laşi aici peste noapte ? De ce ?
Vei vedea.
Se poate face.
- Ştiu cum se poate trece de gard. - Cum ?
Lazar, asociatul meu a supravegheat construcţia
şi mi-a arătat.
Puţini evadează din lagăre.
Eu aştept de mult pe cineva ca tine.
Cineva care are puterea şi voinţa s-o facă.
Dar unde să mergem ?
Spre vest nu putem. Pe lângă germani, sunt ruşii.
Înspre est, sunt ruşi până la Pacific.
Nu, trebuie să mergem spre sud.
- Corect. - Dar ştii unde suntem ?
Cred că suntem cam la 500 km la nord de lacul Baikal.
Aici e lacul, aici e lagărul, iar frontiera aici.
- Mergem pe lângă lac, spre sud. - Exact.
Traversăm calea ferată trans-siberiană spre Mongolia, spre libertate.
A venit primăvara. Trebuie să aşteptăm toamna.
Nu ! De ce să aşteptăm ?
Pentru că sunt 1000 de km până la graniţă, poate mai mult.
Trebuie să avem un plan şi provizii de mâncare.
Eu deja fac schimburi. Şi tu trebuie.
Iar toamna, vremea e mai stabilă.
Ne putem folosi de zăpada nouă să ne acoperim urmele.
Îmi voi aduce prietenii.
- Ai încredere în ei ? - Bineînţeles.
- Nu toţi vor supravieţui. - Atunci vor muri liberi.
Liberi.
Stop !
Vremea se înrăutăţeşte ! Ce facem ?
Nu avem vizibilitate.
Vom crăpa aici !
Să ne întoarcem !
Eu iau deciziile !
Comandant, vom muri toţi aici !
La pământ !
La naiba, vom îngheţa !
La pământ ! E un ordin !
La pământ ! Repede !
Vom muri într-o oră.
Nu-mi pasă dacă mori tu !
200 de oameni. Va trebui să faci actele.
Şi să justifici asta. Ai probleme !
- La pământ ! - Să ne adăpostim în pădure !
La pământ ! E un ordin !
Stop !
Stai sau trag !
Trag !
Ne adăpostim în pădure !
La cea mai mică încercare de fugă, trageţi !
- Avem nevoie de crengi mari. - Da.
Una aici şi una în spate.
Kazik, ajută-mă !
- Pune-o acolo ! - Da.
Zoran, pătura ta ! Să ne protejeze de vânt !
Căpitane, vino !
Hai ! Avem adăpost !
Sunt Zoran, din Iugoslavia.
El e Janusz. Şi el e Kazik.
Thomas Rodinski.
Sunt polonezi.
Voss, din Letonia.
E o ligă a naţiunilor.
- Şi tu eşti... ? - Smith.
- Şi prenumele ? - Dl.
- Dl Smith. - Da.
Nu-ţi place frigul, nu-i aşa, cowboy ?
Un pas în faţă.
Şi tu.
Putea să ne împuşte ieri. Suntem pentru mine.
Vechii egipteni foloseau gulerele astea.
- Probabil pentru cai. - Nu, pentru oameni.
- De unde ştii ? - Am profesor de egiptologie.
La Universitatea din Leningrad.
Eşti nebun ? O să te împuşte !
Trebuie să ies de aici, să mă întorc !
- Se poate ! - Ce se poate ?
Se poate trece prin gard.
El are un plan.
- Cine ? - Îl cheamă Khabarov.
- Actorul. - Îl ştii ?
Nu vrea să evadeze.
- Ce ? - E un mincinos.
E aici de ani buni. Caută noi veniţi.
Când am ajuns aici, îmi vorbea de evadare.
- Mai sunt şi alţii ca el. - De ce să te cred ?
Nimic nu e gratis în lagăr.
Îţi ia energia, spiritul.
Îi hrăneşti visul de evadare. Îl ţii în viaţă.
E o lipitoare.
- Eşti un nemernic ! - Dar sunt încă în viaţă.
Dar nu voi mai fi în şase luni. Şi nici tu.
Nu în minele astea.
Dar dacă eşti serios în privinţa evadării,
sunt cu tine.
- Credeam că eşti un singuratic. - Nu se poate face de unul singur.
Şi tu ai o slăbiciune care îmi e folositoare.
- Care ? - Bunătatea.
Dacă mi se întâmplă ceva, contez pe tine să mă cari.
Hai, Khabarov ! Vino cu mine !
- Ce-i ? - Vino, uită-te la asta !
Putem pleca noaptea ! Furtuna ne va acoperi...
Nu, ce tot spui ? E o furtună trecătoare !
- E de ajuns ! - Janusz, e imposibil !
Avem nevoie de preparare, de planuri.
Momentul nu va fi niciodată perfect.
- Nimeni nu se aşteaptă. - Eşti nebun ?
Şi distanţa ? Sunt 1000 km şi avem nevoie de mâncare.
Avem ! Tu ai ! Americanul e cu noi.
- Am făcut schimburi, cum ai zis. - Cât ne va ajunge ?
Mi-am petrecut jumătate din viaţă în păduri şi munţi.
Putem supravieţui.
Nu înţelegi, eşti prea tânăr.
- Nu se poate ! - Dar ai zis...
- Cum putem trece prin sârmă ? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Prietenul tău, Lazar. El ştie, nu ?
Nu vezi, nu ?
Nu mă lăsa ! Promite-mi, Andrei, că mă pot ţine de tine.
Pot vedea umbre. Dar ziua văd bine.
Nu te voi încetini ! Te rog, nu le spune celorlalţi !
Aici voi muri !
E din aur.
Pentru început, deconectaţi generatorul electric...
Va fi întuneric, dar nu mai mult de 10 minute.
E singura voastră şansă.
Aşteptaţi schimbarea gărzilor.
- Nu avem secrete aici ! - Ce vrei ?
Jocul e împotriva mea.
Pentru datorii mici, îţi taie degetele.
Pentru datorii mari, capul.
Datoria mea e mare.
Dar nu pariez pe lupul meu. Ai nevoie de un cuţit în pădure.
Eu am nevoie de un miracol să ies de aici.
Au trecut de punctul de control !
Nu văd nimic !
Sârma a fost tăiată !
Aduceţi câinii !
Hai ! Trebuie să mergem !
Sus ! Repede sau vei muri !
Folosesc câini ! Ştii cât sunt de rapizi !
Domnule, e timpul să te car ?
Hai !
Janusz ! Nu vedem nimic !
Zăpada ne orbeşte !
Am nevoie de cuţitul tău !
Dă-mi-l !
Cuţitul !
Janusz, trebuie să ne adăpostim ! Nu mai putem merge !
E perfect ! Nu ne vor găsi niciodată !
Te uiţi la mine ca şarpele la iepure.
M-a învăţat engleza. Vorbesc bine.
Pâine pentru cuvinte, nu-i aşa, cowboy ?
- Cât de departe am ajuns ? - 20- 30 km.
- Mai puţin. - Da.
Fugim în cercuri ca puii fără cap.
Bine. Să vedem ce avem.
Haideţi ! Împărţim tot.
- Şi tu ! - Ce ?
Ce ai ?
O haină nouă. Nu e a ta.
- E a lui Khabarov. - Da.
Mi-a dat-o.
Voia să ne denunţe.
Nu-ţi face griji, am vorbit cu el. E în ordine.
Ai făcut pact cu diavolul.
- Ştii asta, nu ? - Avea cuţit.
După iarbă şi muşchi, ne îndreptăm spre nord.
Sper că ştie ce face.
Ar trebui să fii recunoscător că eşti aici.
Câinii sunt recunoscători.
- Ce-i asta ? - Sunt lupi.
Doar lupi...
Sudul. Înspre Lacul Baikal.
- Tu eşti Pakhan. - Da ?
- Ce e Pakhan ? - Şeful Urki.
Nu suntem infractori. Noi fugim de ei.
Te-am urmărit. Şi dacă cineva nu te respectă,
va avea de-a face cu mine.
- Vrei să-mi fii gardă de corp ? - Codul Urki.
Mă ai pe mine, şi ai cuţitul.
Janusz, când ajungem la lac ?
În trei sau patru săptămâni. Poate mai mult.
Suntem aici. Aici e magistrala trans-siberiană.
Graniţa cu Mongolia.
- Mongolia pare departe. - Mongolia ?
Eu merg în America.
Mai avem mâncare pentru o săptămână.
Nu mai avem chibrituri, dar avem amnarul lui Khabarov.
Avem nevoie de carne.
Pot pune capcane.
Plecăm prea repede ca să punem capcane.
Vom da de ferme şi sate. Luăm mâncare de acolo.
E o recompensă pusă pe noi.
Vom fura noaptea, nimeni nu va şti.
- Nu suntem hoţi ! - Eu fur şi mănânc, tu te uiţi !
- Ce e aia ? - Sârmă ghimpată.
Face un cârlig de pescuit. Aşa vom supravieţui.
- Cu peşte ? - Da.
- Dar eu nu mănânc peşte. - Atunci vei muri.
Hai ! Trebuie să facem focul !
Adunaţi multe lemne. Vor fi -40 de grade noaptea.
Nu prea mult.
Kazik !
Caută lemne.
Nu vede noaptea.
Kazik !
Janusz !
Profesore, am ieşit din mină să te găsesc.
Credeam că sunt singur. Mergeam alături de tine...
Mă aşez puţin.
Nu mai e mult.
Am ajuns.
Chiar am ajuns ! Nu e uimitor ?
Doamne, primeşte acest suflet nevinovat în împărăţia Ta.
Amin.
Azi au murit trei oameni.
Mai puţine guri de hrănit.
Ce ?
Un vierme...
Ne vor găsi oasele şi desenele tale peste 100 de ani.
Vor vedea ce specimene reuşite de deţinuţi în gulaguri eram.
Încetează cu glumele !
Caută şi tu mâncare, ca ceilalţi !
Tu să taci !
Desenezi de parcă eşti în vacanţă...
- Eu sunt bolnav. - Eu gătesc.
Ei caută mâncare. Tu ce faci ?
Nimic !
- Dar eu vă fac să râdeţi. - Nu îţi mai iese.
Care va fi primul ?
- Cum adică ? - Primul care va muri.
Cred că artistul, dar mai bine ar muri haiosul.
- De ce mai bine Zoran ? - E mai moale.
Mai fraged.
Nu mai prindem decât peşti mici.
Dacă nu mâncăm carne, vom muri.
Tu te-ai gândit la asta. De asta ai adus mai mulţi.
- Pentru mâncare, nu ? - Nu !
Vom avea mâncare când ajungem la lac. Vom găsi mulţi peşti acolo.
Trebuia să ajungem la lac săptămâna trecută.
Ne-am rătăcit.
Merg să găsesc lacul. Mă întorc într-o săptămână.
Dacă nu mă întorc, sunteţi pe cont propriu.
- Ştiu, prietenul nostru, Valka... - Să nu-l scapi din ochi.
Poftim. E proaspăt.
Mulţumesc.
Mult noroc.
La fel şi ţie.
Am văzut lacul !
La trei zile distanţă !
Duceţi-l la foc.
Ce este ?
Ne urmăreşte cineva.
E în spatele copacilor de acolo.
Dacă ne dă de gol, vom fi prinşi imediat.
Are dreptate. Trebuie s-o facem.
- Nu-l omorâţi ! - Cred că ai mai ucis.
Te rogi prea mult ca să fii nevinovat.
Du-te acolo, în caz că fuge.
Împrăştiaţi-vă.
Valka, nu !
Nu-ţi vrem răul.
- Ce vrea ? - Nu ştiu.
E fată, poloneză.
Ne urmăreşte cu un scop.
- Cu ce scop ? - Are nevoie de mâncare, protecţie.
Îi era frică să ne abordeze. Nu ştia dacă suntem ruşi.
- Vrea să meargă cu noi ? - Şi ea fuge, ca noi.
Ne va încetini.
A zis că a scăpat dintr-un lagăr rusesc.
Îi ştiu pe ţiganii ăştia. Sunt mii de ca ea.
Nu sunt buni de nimic.
Nu face asta !
- E moartă de foame. - Abia avem noi ce mânca.
- Poate e mai bine să o lăsăm. - Ne-a fost trimisă. Nu o putem lăsa.
Nu avem de ales.
Aveţi grijă la noroi !
Uşurel...
Valka !
Găsiţi un loc...
O cheamă Irena.
- E gata săpunul ? - Da.
- Bun. - Să amesteci.
- Ce-i aşa amuzant ? - Mergi la birou azi ?
Valka ! Tu urmezi !
Valka, vino !
Scoate-ţi cămaşa.
De ce facem asta ?
Ca să nu părem hoţi.
Nu te mişca ! Te rog...
Ridică bărbia.
Mai mult !
Nu-mi vine să cred că-i poloneză.
E educată. Vorbeşte engleză, franceză...
- Serios ? - Ai ceva cu ea, nu ?
Vorbeşte cu Valka despre ea. El nu crede că e poloneză.
Am vorbit şi cu el şi cu ceilalţi. Sunt de acord să vină cu noi.
Nu eşti de acord ?
Ştii că nu avem timp de sentimentalisme.
În afară de mâncare, ne va încetini.
Nu va suporta greutatea. Va trebui să înotăm.
- Ştii să înoţi ? - Da, dle.
- Nu mă minţi, nu ? - Nu, camarade.
Nu-mi spune aşa.
Irena, nu !
Ia mâncarea !
- Părinţii tăi au fost arestaţi cu tine ? - Sunt morţi.
Locuiam la o fermă, lângă Varşovia.
Când au venit ruşii, ne-au acuzat că profităm de ţărani.
Părinţii mei m-au ascuns în hambar.
I-am găsit mai târziu...
I-am găsit întinşi în noroi.
Fuseseră strangulaţi cu sârmă ghimpată.
Mai târziu, m-au prins şi pe mine. M-au trimis într-un lagăr.
Se purtau urât cu mine. Am fugit.
Nu aveam de mâncare, până v-am văzut pe voi.
Nu ştii să înoţi, nu ?
- Ce ? - N-ai văzut apă în viaţa ta.
Dar am traversat, nu ? Şi m-aţi urmat.
Ziceai că erai la o fermă, lângă Varşovia.
- Da. - Sovieticii nu au ajuns până acolo.
Era teritoriu german.
Părinţii tăi nu au fost ucişi, nu ?
Ai inventat tot.
Cu toţii am făcut lucruri groaznice pentru a supravieţui.
Dar să nu mă mai minţi vreodată.
Ne-am săturat de minciuni.
Trebuie să-l ocolim.
- Îl putem traversa. - Nu, au câini.
Dacă dau alarma, nu avem nicio şansă.
- Iar avem nevoie de mâncare. - Ştiu, dar nu putem risca să fim arestaţi.
Pierdem timpul.
Ce s-a întâmplat ?
- Unde e Valka ? - Era în spatele lui Zoran.
- Zoran, n-ai avut grijă ? - Nu sunt paznicul lui.
Ne poate trăda pentru recompensă.
- Şi să rişte arestul ? - Îşi asumă riscul.
- Irena, crezi că ar face asta ? - Ar putea.
N-avem nevoie de cuţitul lui. Putem face unul din oase de cerb.
E o şansă să scăpăm de el.
Bine... Să mergem.
Ce faci, haiosule ?
Vrei să ne omori pe toţi ?
Las-o moale.
Ia mâna de pe haină.
- Idiotule ! - Idiot ?
Serios ? Să vedem cine e idiot.
Ce ?
Am ucis ? Da, un câine.
Dacă nu mă credeţi, nu mâncaţi.
Dar o veţi face, pentru că altfel muriţi.
Ştiu câte ceva despre supravieţuire.
Toată viaţa...
Şi...
... e ziua mea.
În Rusia, asta înseamnă că bem.
A trăit pe străzi, ca mine.
Deci ne-ai minţit...
Povestea aia, fiind mai tristă, v-ar fi înduplecat să mă luaţi cu voi.
Părinţii mei erau comunişti polonezi.
Ne-au adus în Uniunea Sovietică, în Moscova.
Voiau să lucreze pentru revoluţie.
Locuiam în hoteluri de lux, cu alţi comunişti străini.
I-au arestat în 1927.
Au zis că sunt spioni.
Poliţia m-a duc la orfelinat şi fratele meu a murit.
Aveam zece ani pe atunci.
Mi-au spus Irykov, dar mi-am amintit numele polonez.
Jilinska.
Îl repetam zilnic, înainte de culcare.
Deci ai fugit...
Ei nu au ţânţari.
Ce să facem ? Furăm o barcă ?
- Nu, e prea riscant. - Ne vom îmbolnăvi.
Ştiu...
Ciudat că, după tot ce am îndurat, ne vor doborî nişte insecte.
Din nou...
- N-are ţânţari ! - Zoran !
Ce Dumnezeu face ?
Soluţie anti-ţânţari.
- Ce i-ai zis ? - Cui ?
Omului cu ţânţarii.
Că sunt un evadat invadat de ţânţari.
Foarte amuzant... Serios, ce i-ai zis ?
Haide !
La revedere, lac Baykal.
Bravo.
- Dle, ştiaţi că Vass era preot ? - Nu, nu ştiam.
Şi Tomasz era patiser, dar vrea să devină artist.
Nu mai spune...
Zoran avea afaceri în Moscova. L-au arestat în Piaţa Roşie.
Zicea că nu făcea decât să pozeze Kremlinul.
- E contabil. - Interesant.
Nu ştiam că există contabili amuzanţi.
Nu vorbiţi între voi ?
În lagăre înveţi să vorbeşti cât mai puţin.
Dl Smith lucra la metroul din Moscova.
E inginer. Tatăl său era finlandez. A crescut în America.
Dar vorbeşte rusă.
De ce ar veni un american în Rusia ?
Marea Depresie. A venit cu fiul lui.
Ce a păţit fiul lui ?
L-au împuşcat. Avea 17 ani.
Graniţa mongoleză e dincolo de linii. La patru-cinci zile distanţă.
- Putem traversa în altă parte ? - Asta e linia principală.
- E păzită bine. - Are dreptate. Aşteptăm întunericul.
- Ce ? - Nimic, mă uitam.
Nu te uita !
- Valka ? - Ce ?
De ce ai tatuaj cu idioţi pe piept ?
Ar trebui să fie pe fund, să îi tratezi cu respect.
Crezi că e amuzant ? Sunt oameni de seamă.
Valka, potoleşte-te !
Ştii ce înseamnă Stalin, haiosule ?
Bărbat de oţel. Ia de la bogaţi şi dă la săraci.
Sigur. Apoi îi bagă pe toţi în lagăre 25 de ani.
Ai grijă !
Mulţumesc, mamă Rusie, pentru ospitalitate, dar mă tem că nu mă întorc.
- Ştii că te vor prinde, nu ? - Mă descurc în închisoare.
E mai rău să mor. La câte închisori sunt, nu mă găsesc ei.
Dar America ?
Nu e de mine. Nu aş şti ce să fac cu libertatea.
Să ne luăm la revedere.
Nu mai aveţi nevoie de el.
- Mult noroc, Valka. - La revedere, Janusz.
Priviţi !
- Crezi că ajungem pana diseară ? - Cred că da.
- Ce vom face acolo ? - Vom mânca, vom dormi...
Domnule !
Sunt comunişti.
A ajuns şi aici.
Asta schimbă tot.
Nu avem unde să ne ascundem.
E un templu budist.
Ne-ar putea primi.
Sau poate lucrează cu regimul.
E un risc...
- Ce s-a întâmplat aici ? - Ce s-a întâmplat şi-n Rusia.
Biserici închise...
... Preoţi împuşcaţi, sau duşi în lagăre...
Religia a fost interzisă.
Au venit şi în biserica mea. Au distrus totul, ca aici.
M-am întors în acea seară.
Era un singur gardian, un tânăr.
L-am sugrumat până i-au ieşit ochii.
Valka ştia, cumva.
Ştia că am ucis cu sânge rece.
- Cât de departe e China ? - Nu ştiu.
La 5-600 km spre sud.
600 km ?
- China e liberă ? - Se luptă cu japonezii.
După China vine Tibetul. Putem ajunge în capitală, în Lhasa.
Despre ce vorbiţi ?
Zic că putem trece de Tibet, traversând munţii, în India.
- Ce munţi ? - Himalaya.
Ne alăturăm armatei britanice şi ne luptăm cu naziştii şi ruşii.
Să traversăm Himalaya ?
Cum ? Avem vreun covor magic ?
Pe jos.
Aveţi grijă...
Trezeşte-te !
Ce frumos visam ! Eram pe cale să mănânc nişte sare.
Vreau să mă întorc la visul meu.
E o reţetă simplă.
Ai nevoie de puţin rozmarin şi un vârf de nucşoară.
- Dar sare ? - Ajungem şi acolo.
Adaugi uleiul şi laşi la marinat cât pregăteşti puiul.
Atunci adaugi sarea.
Freci sarea în pielea puiului cu puţină paprica.
- Dar dacă pun mai multă sare ? - Nu poţi pune mai multă sare.
- Ar fi prea sărat. - Nu-mi pasă. Pune mai multă.
Nu vrea să-l stric.
- Te rog, pune mai multă sare. - Nu !
- Tomasz... - Nu !
Păstraţi-vă calmul !
Nu ! Nu fugi !
Calmi...Zâmbiţi, fiţi prietenoşi.
Zâmbiţi.
- Sunteţi ruşi ? - Nu, americani.
Lhasa ?
Da, în Lhasa, Tibet.
- Sunteţi pelerini ? - Da.
- N-aveţi cai ? - Suntem prea săraci.
- E soţia ta ? - Nu.
E fiica mea.
Ăla e sudul.
Mănânci şa ceva ?
- Arată ca un cuib de păsări. - Te va feri de soare.
Încearcă asta pentru picioare.
Ăla e sudul. Hai să mergem.
- Nu, e alt miraj. - Dar nu avem apă !
Unde sunt copaci, e şi apă.
Nu-mi pasă. E la est şi noi mergem spre sud.
- Măcar să încercăm. - Trebuie să continuăm spre sud !
Dacă nu, vom muri cu toţii.
Suntem pe moarte !
Deja suntem pe moarte.
E un miraj ! Trebuie să fie un miraj...
Mirajele nu au păsări.
Mirajele nu au păsări !
E o fântână !
Nu beţi prea mult ! Vă îmbolnăviţi.
- Măcar avem apă aici. - Linişte ! O trezeşti.
Dar mâncare ?
Vor veni nomazii.
Când ? Săptămâna viitoare ? Luna viitoare ?
Să mai stăm aici, măcar pentru câteva zile.
Fără hrană, devenim din ce în ce mai slăbiţi.
- Nu vom mai fi în stare să mergem. - Nu ştiu.
După zilele astea... nu ştiu dacă mai pot trece prin asta.
Faptul că am găsit puţul, a fost un miracol.
Să mai speram la unul ?
Janusz ?
Vino.
Stai ! Haide, Tomasz !
Pălăria, te rog.
Mai jos.
Fugiţi !
Înapoi ! Adăpostiţi-vă !
Irena.
Peşte uscat.
Mulţumesc.
Poftim.
- Mai poţi găsi fântâna ? - Am deviat mult.
Ştiu că era spre est. Nu avem puncte de reper în pustiul ăsta.
Nu aş mai găsi-o.
Când îl ajutam pe tata la câmp, sugeam pietre din astea.
Nu ne mai era aşa sete.
Janusz !
Insolaţie ?
Devin o povară.
Nu...
- Te doare ? - Deloc.
Se umflă pentru că am mers atât de mult.
Nu-i aşa, domnule ?
Da.
Întinde-te. Îţi acopăr eu picioarele.
- Irena, ne putem opri puţin. - Nu !
Suge din asta.
Nu, te rog !
Haide, trebuie să continuăm.
Mă numesc Irena Jilinska.
Lasă-mă jos.
Pune-mă jos.
E în regulă.
Primiţi-o, îngeri. Luaţi-o în ceruri, în ţara ei.
Amin.
- Îmi place asta. - Când ai făcut-o ?
În a doua noapte în gulag. Săracul Kajig.
Avea tot timpul probleme cu picioarele.
Cine e asta ?
Arată ca tata.
- Aşa arăt acum ? - Nu.
Arăţi mai rău.
I-ai surprins zâmbetul.
E doar o schiţă.
Voi mai lucra la ea.
E foarte frumoasă.
Eşti un artist desăvârşit.
E aproape ca o fotografie. O umbră...
E foarte frumoasă.
Trebuie să ajungem la dealuri.
E posibil să găsim apă acolo.
Haide... Ridică-te !
Domnule...
Haideţi.
Mergeţi fără mine.
Eu sunt sfârşit.
Mergeţi.
Mergi la dealuri şi caută apă. Ne aşteptaţi acolo.
Vă ajung din urmă.
Mergeţi.
- Aţi găsit apă ? - Nu.
Apă !
- E otrăvitor. Cum îl mâncăm ? - Îi tăiem capul.
Dă-mi cuţitul.
Uite...
Are gust de pui.
Da, un pui negru şi otrăvitor, fără picioare.
Nu e rău.
Valka spunea să ne mâncăm între noi, când eram în Siberia.
- Serios ? - Da.
M-aţi fi mâncat ?
Bineînţeles.
Eu nu te-aş fi mâncat niciodată.
Eşti prea amar. Mai bine mănânc şarpe.
Te poate ucide, nu mai ştii ?
- Ce ? - Bunătatea.
Cât vei mai trăi cu noroi şi şerpi ?
Lasă-mă aici.
Nu poţi, nu-i aşa ?
- Domnule. - Ce ?
Nici nu vă ştiu numele...
... dar îi ştiu numele fiului dvs.
- Ţi-a spus Irena. - Da.
Îi pot spune numele ?
David.
Asta nu-l va aduce înapoi.
Ce vrei să faci ? Să mă motivez să continui ?
- Să nu renunţ ? - Aţi renunţat ?
În lagăre, moartea era văzută ca libertatea.
- Şi de ce nu te-ai sinucis ? - Supravieţuirea a fost un protest.
M-am pedepsit prin a trăi.
- Pedeapsă pentru ce ? - Eu l-am adus pe David în Rusia.
Acum nu te poate ierta nimeni.
Şi tu nu te poţi ierta.
Irena mi-a spus că ţi-au torturat soţia.
Ea i-a informat.
I-au făcut acelaşi lucru şi băiatului meu.
Apoi l-au împuşcat în cap.
Soţia mea e în viaţă.
Ea a trăit.
Măcar atât ştiu.
Dar nu se va putea ierta pentru ce a făcut.
Numai eu pot face asta.
Şi ea se torturează, ca tine.
Trebuie să mă întorc.
Janusz !
Strânge lucrurile. Repede !
Ce se aude ?
Tibet.
Lhasa !
Şi India unde e ?
E o trecătoare către Sikkim, peste munţi.
Mulţi merg acolo.
- Sunt sate pe drum ? - Sate mici, da.
Vă vor da mâncare.
Dar nu puteţi merge acum.
- De ce ? - Dacă ninge mult, e foarte greu.
Aşteptaţi până la primăvară.
Vă va ţine familia asta.
- Nu putem trece munţii iarna. - A zis că e greu, nu imposibil.
Ştiu, dar sunt doar trei luni.
- Nu putem renunţa. - Cum adică ?
Dacă ne oprim acum, ne va doborî oboseala.
Nu ne oprim. Suntem extenuaţi.
Voi dormi până la primăvară, ca ursul în bârlog.
Tu poţi să studiezi budismul şi să devii călugăr.
Dar întâi trebuie să înveţi să le guşti ceaiul.
Deja îmi place ceaiul.
Noapte bună.
Dar dvs, domnule ?
Ce veţi face trei, patru luni ?
Mă duc în Lhasa. Prietenul nostru ştie pe cineva.
Mă poate scoate prin China.
E o misiune militară a SUA acolo.
Aveţi grijă şi de ultimul, nu ?
- Zoran ! - Ce ?
Am scăpat.
Am reuşit.
Ai dreptate.
Are dreptate !
Dacă trecem câţiva munţi, am ajuns.
Am reuşit.
Nu toţi.
Nu, nu toţi.
Ce veţi face, dle ?
Vă întoarceţi acasă ?
- Acasă ? - Să construiţi metrouri ?
Mi-ar lua ceva timp...
Eu voi lupta.
Întâi cu germanii, apoi cu ruşii.
Apoi îţi construim biserică ?
Nu.
Vreau să mor în luptă.
Eu voi da desenele lui Tomasz la ziar. Le public cumva.
Apoi îi voi găti puiul.
Dar pun multă sare, ca să-l enervez.
Şi tu, Janusz ?
Cât timp vor fi comuniştii în Polonia, nu ne putem întoarce.
Te-ar împuşca, Janusz.
Voi continua, până la sfârşit.
Voi continua să merg.
A dispărut.
Janusz !
Bine aţi venit în India.
Aveţi paşapoarte, vă rog ?
- Nu avem... - Nicio problemă. Veniţi cu mine.
De unde veniţi ?
- Siberia. - Siberia ?
- Cum aţi ajuns aici ? - Pe jos.
8 mai 1945 Victorie în Europa
1945-1948 Uniunea Sovietică impune regimul comunist în Polonia
Cortina de Fier cade peste Europa de Est
1980 Sindicatul SOLIDARITATEA sfidează comunismul
POLONIA E LIBERĂ
Traducerea şi adaptarea: Linna & Larra @ www.titrări.ro
Sincronizarea: XRAiN
Traducere dedicată lui Miller Toma
Best watched using Open Subtitles MKV Player