Bine, atunci.
Unde rămăsesem ?
Oh, da, aşa este. Acum îmi amintesc.
"O notă despre vrăjitoare".
Vedeţi voi, uite cum stă treaba cu ele.
Sunt reale !
Vrăjitoarele sunt la fel de reale că o piatră în pantoful tău.
Acesta este primul lucru pe care trebuie să îl ştiţi.
Al doilea lucru pe care trebuie să îl ştiţi,
ele sunt aici !
Şi trăiesc printre noi...
... cot la cot, împreună cu oamenii.
În fiecare oraş mare, în fiecare oraş mic.
Din câte ai putea ştii,
o vrăjitoare ar putea locui lângă tine chiar acum.
Ele sunt peste tot !
O vrăjitoare ar putea fi o asistentă,
sau profesoară ta,
şi poţi paria pe o acadea dulce
acea doamnă bătrână şi prietenoasă din autobuz
care îţi oferă o bucată delicioasă de turtă dulce cu apă sărată
este o vrăjitoare.
Şi iată care este cel mai important lucru.
Cel mai important lucru.
Vrăjitoarele urăsc copiii !
O vrăjitoare îşi petrece tot timpul
gândindu-se la modalităţi de distrugere a copiilor.
Numai la asta se gândeşte.
"Cum voi strivi acest copil oribil ?"
O vrăjitoare simte aceeaşi plăcere din strivirea unui copil
ca şi cea pe care o are în urma mâncării unui castron cu îngheţată
acoperită cu sirop amărui,
cu frişcă,
nuci tocate,
şi deasupra o cireaşă.
Povestea mea începe în ultima lună a anului 1968.
Crezi sau nu, şi eu am fost odată un băieţel.
Un băiat cu o mamă şi un tată.
Locuiam în Chicago.
Şi acolo ninge mult de Crăciun.
Lucrul dificil cu zăpadă este că devine alunecoasă.
Spre front ! Pe aici !
Mamă ?
Eu purtam centura de siguranţă.
Tată ?
Mamă !
Mama şi tata nu mai erau.
Mamă ! Tată !
Haide, să te scoatem de aici.
Asta s-a întâmplat în timpul celui de-al optulea meu Crăciun
când mi-am pierdut mama şi tatăl.
Dragul meu copil...
Bunico.
Bunica e aici.
Totul are să fie bine.
Vino aici, lasă-mă să mă uit la tine.
Mm.
Te voi scoate de aici.
Ţi-am împachetat lucrurile, te voi duce acasă.
Acasă ? La casa mea ?
Nu, dragule.
Acasă, la casa mea.
Ai nevoie de ajutor
să duci genţile astea înăuntru, sora mea ?
Oh, nu, mulţumesc, Reginald.
Ai făcut deja destule.
Să dau de tine în staţia de autobuz
a fost un semn de la Dumnezeu.
Sunt mai mult decât îndatorată.
Ne vedem la biserică duminică următoare ?
Oh, ştii bine că aşa vom face.
Îmi face plăcere să te cunosc, tinere.
Bine ai venit la Demopolis.
- Mulţumesc, Reggie. - Sora mea.
Aşteaptă.
Scoate-ţi pantofii înainte să păşeşti pe covorul meu cel bun.
Bunica era mama mamei mele.
O doamnă dură cu o inimă mare.
Genul care nu ar ezita
să-ţi cârpească o palmă dacă meritai
sau o îmbrăţişare dacă aveai nevoie de ea.
Bag de seamă...
că te vei simţi confortabil aici.
În vechea camera a mamei tale.
Te voi ajuta să te instalezi mâine.
Acum o să fac nişte ciocolată fierbinte.
Vrei şi tu puţină ?
Oricum voi face mai multă,
în caz că te răzgândeşti.
Mâine este o zi mare, 73...
Tinere, ce-i cu tine ?
Stai aici, aşa de unul singur.
Este frumos afară.
Vrei să mănânci ceva ?
Tocmai am prăjit nişte aripioare de pui.
Nimeni nu-mi refuza aripioarele. O să-ţi fac o farfurie.
Acum, dacă simţi că nu mai poţi continua
S-a dus
Cu multă confuzie
Este doar o iluzie
Şi totul se destramă...
Hm.
Haide, iubitule. Haide.
Asta te va adăposti...
Mm !
Ce mai aştepţi ?
Nu am chef să mănânc.
Şi eu nu am chef să risipesc toată mâncarea asta bună.
Ce, crezi că ar trebui să-mi pară rău pentru tine ?
Ei bine, nu îmi pare rău.
Mă simt rău ?
Da.
Dar, nu îmi pare rău.
Uneori, oricine are nevoie ca bunul Dumnezeu să ne înveţe
mersul lucrurilor în moduri pe care nu le vedem.
Dar asta nu înseamnă
că nu ar trebui să învăţăm ceva.
Uite aici.
Aceasta a fost copila mea.
Aş face orice pentru că ea să fie aici acum.
Dar Cel de Sus avea un cu totul alt plan pentru ea.
Şi chiar dacă mi se pare drept sau nu,
asta nu contează.
Uneori viaţa nu este dreaptă.
Este o lecţie greu de învăţat pentru oameni
şi majoritatea oamenilor nu trebuie să o înveţe atât de tineri.
Dar tu trebuie să înveţi asta.
Mă auzi ?
Haide acum, iubitule, trebuie să mănânci ceva.
Îţi place tortul ?
Ei bine, pâinea de porumb este practic un fel de tort.
Hm...
Haide. Gustă...
Care este numele lui ?
Este o ea.
Numele ei este un lucru la care te poţi gândi şi singur.
Te-ai gândit deja la un nume pentru şoricelul tău ?
Uh-oh.
Spune-mi şi mie.
Nu mă mai ţine în suspans.
"Marionetă".
Leneşă ?
Ei bine, şoarecele acela este plin de energie.
Ea aleargă tot timpul pe acea roată.
Nu e "leneşă".
"Margareta".
Margareta. Oh.
Îmi place.
Acesta este un nume perfect pentru ea.
Închide ochii, dragule.
Este treaba ta Fă ceea ce trebuie să faci
Ceea ce trebuie să faci
Ceea ce trebuie să faci...
Şi cumva, ea a făcut-o.
Încetul cu încetul,
cu un brânci aici şi o tragere de acolo,
ea m-a scos din tristeţea mea.
Dar chiar şi cu supărarea
ce a fost alungată,
în apropiere se zărea o altă umbra întunecată.
Chiar foarte aproape.
Nu ştiam,
dar eram pe punctul de a o întâlni pe prima mea vrăjitoare.
Raymond.
Spui că astea sunt proaspete ?
Dar tocmai le-am primit.
Când ? Anul trecut ?
Uită-te cât sunt de galbene.
Şi acele pete maronii din jurul marginilor.
Nu voi risipi nişte bucăţele bune de slănină
pe aceste buruieni zdrobite.
Poţi să-mi aduci nişte verdeaţă proaspătă
dacă nu te deranjează ?
Da, doamnă.
Să vedem ce avem în spate.
Aşa să faci.
Bunico, pot să iau cuiele astea să-i fac lui Daisy o casă ?
Hm.
Ei bine, cuiele astea nu sunt zincate.
Trebuie să foloseşti cuie zincate,
astfel încât să nu se ruginească.
Dar cuiele galvanizate costa cu 35 de cenţi mai mult.
Mai întâi siguranţă.
Da, doamnă.
Dacă te-ai tăiat într-un cui ruginit,
poţi să faci tetanos.
Da, doamnă.
Şi atunci ar trebui să îţi purific tot sistemul
cu ulei de ficat, suc de usturoi şi cu sos Tabasco.
Nu ai vrea să treci prin asta acum, nu-i aşa ?
Nu, doamnă.
Bine. Nu uita, mai întâi siguranţă.
Bunica ştia cum să remedieze tot felul de afecţiuni.
A învăţat de la bunica ei cum să folosească ierburi şi poţiuni
şi tot felul de descântece ciudate
pentru a face oamenii bolnavi să fie sănătoşi din nou.
Aici, în Alabama, unde a crescut,
Bunica era cunoscută ca o vindecătoare.
Galvanizate...
Băiete.
Îţi plac dulciurile ?
Este bună.
Şi foarte dulce.
Dă-i un sărut.
Tinere.
Dacă vrei cuiele alea, ai face bine...
Da, Raymond, aşa este mai bine.
Bunico, trebuie să-ţi spun ceva !
Nu acum, fiule.
Dar, bunico...
Am crezut că vrei cuiele alea.
Uită de ele. Haide, să mergem.
Da.
Haide să mergem.
Hei.
Fiule,
ce încercai să-mi spui
la magazinul alimentar în această dimineaţă ?
Tremurai că o frunză.
Nu îţi face griji pentru asta, bunico.
Vreau doar să te simţi mai bine.
Mă simt bine.
Spune-mi doar ce ai încercat să spui.
Părea că eşti pe punctul de a avea o ieşire nervoasă.
Nu ştiu ce am văzut.
Era o doamnă înfricoşătoare.
M-a chemat la ea.
Dar când a făcut-o, când a vorbit,
gura ei...
Purta mănuşi ?
Din cele lungi, până la coate ?
Purta o pălărie ?
Părea că are un prosop pe cap sau ceva de genul acesta.
Şi când a vorbit,
vocea ei suna urâtă ca o zgrepţănat,
că o uşă de exterior care se balansează pe o balama ruginită ?
Mă temeam că asta se va întâmpla.
Doamna aia pe care ai văzut-o în magazinul alimentar nu era o doamnă.
Ce ai văzut
a fost o vrăjitoare.
O vrăjitoare ?
Aşa este.
O vrăjitoare deloc bună, putredă, josnică, ascunsă, furioasă.
Bine. Bine.
Tu şi prietenii tăi de la biserică
încercaţi să-mi jucaţi o farsă ?
Pentru că dacă este aşa, nu e foarte amuzantă.
Ascultă, copile.
Cu vrăjitoarele nu este chiar nimic de glumă.
Am cunoscut copii
care nu mai există că copii pe acest pământ.
Au fost schimbaţi,
transformaţi,
luaţi de către vrăjitoare.
Hm.
Îţi pot spune ceva despre Alice Blue.
Ei bine, Alice Blue şi cu mine eram cele mai bune prietene.
Locuiam chiar vizavi una de cealaltă.
Eram ca nişte surori. De nedespărţit.
Am făcut totul împreună, chiar şi treburile noastre.
Dar Alice era o fată rea de gură.
Alice, nu mai trăncăni atâta, fata.
Este aproape ora cinei.
Alice a făcut ceva ce niciun copil nu ar trebui să facă vreodată.
A luat bomboane de la un străin.
M-am speriat atât de tare,
că am ţâşnit de acolo ca un fulger,
şi m-am repezit direct acasă.
Nu ar fi trebuit să o las pe Alice singură.
Ştiam că nu ar fi trebuit.
Dar am fost atât de speriată.
Mai târziu în noaptea aceea,
când am văzut-o pe Alice în viaţă,
eram mai fericită decât un şoarece într-o găleată de brânză.
Dar chiar în dimineaţa următoare,
toată acea fericire a dispărut
pentru că s-a întâmplat.
Ea a început să se schimbe.
Alice a fost transformată într-o găină. A fost "galinizata".
Doamne !
Uită-te cât de mare este acea găină.
Ai văzut cumva unde a fugit Alice ?
Ea este chiar...
Acolo...
Despre ce vorbeşti, copilă ?
Unde a plecat ?
Am încercat să explic ce am văzut,
dar toată lumea se uită la mine de parcă aş fi fost nebună.
În cele din urmă, am tăcut.
Cu toate astea, mi-am propus
să o vizitez pe Alice în coteţul ei în fiecare zi.
Bună, Alice.
Alice a depus chiar ouă.
Unele mari şi verzi.
Cele mai mari ouă verzi pe care le-am văzut vreodată.
Oamenii spuneau că sunt de-a dreptul delicioase.
Dar vrăjitoarea ?
Ce este cu ea ?
A plecat ?
Oh, nu, nu.
Odată ce o vrăjitoare intra în viaţa ta, niciodată...
Nu...
Oh, Doamne din Ceruri.
La ce mă gândesc ?
Numai ce ţi-am spus că am văzut azi o vrăjitoare.
O vrăjitoare la magazinul alimentar.
Şi eu ce fac ? Stau aici
ca şi cum aş fi orbit de un ochi şi nu îl văd pe celălalt,
pierzând timp preţios şi bătând aiurea din gură.
Mereu m-am întrebat
ce păstrează bunica în dulapul acela încuiat.
S-a dovedit că era plin de plante medicinale şi elixiruri,
şi cărţi vechi despre vindecarea antică.
Mama a spus mereu
că bunica era un fel de vindecător de la ţară.
Dar acum începusem să cred
că ar putea să fie o preoteasă vodoo.
Copile, trebuie să plecăm.
- Să plecăm ? - Aşa este, să plecăm.
Nu suntem în siguranţă aici.
Dar unde să mergem ?
Am să-I sun pe vărul meu, Eston.
O să-i spun să facă o rezervare pentru noi
la Grand Orleans Imperial Island Hotel.
El a fost director executiv acolo timp de peste 30 de ani.
Are tot felul de relaţii acolo.
El este o vedetă.
Felul lui de a găti a pus acel hotel pe hartă.
Este cea mai frumoasă staţiune din toată Alabama.
Le vei spune până şi nepoţilor tăi
despre şederea ta în acest hotel.
De unde ştii că o să fim în siguranţă acolo ?
Pentru că, copile,
acolo nu sunt altceva decât oameni albi şi bogaţi
la Grand Orleans Imperial Island Hotel.
Şi vrăjitoarele îi prada doar pe cei săraci,
pe cei trecuţi cu vederea,
copiii despre care cred
că nimeni nu va face valva dacă vor dispărea.
Du-te şi fă-ţi bagajele !
Bunico, există vrăjitoare în fiecare oraş ?
În fiecare oraş, fiecare stat, fiecare ţară.
Şi există o societate secretă a vrăjitoarelor
în fiecare ţară numită "coven".
Este exact ca un club Rotary, dar pentru vrăjitoare.
Toate se adună într-un singur loc
şi bârfesc despre cei cărora le fac vrăji,
sau schimbă poţiuni secrete, şi cine mai ştie ce altceva.
Dar cel mai important,
primesc ordine de la Marea şi Înaltă Vrăjitoare.
Marea şi Înaltă Vrăjitoare ?
Marea şi Înaltă Vrăjitoare, da.
Ea este conducătoarea tuturor.
Atotputernică, răul în stare pură,
şi fără nici o urmă de milă.
Da. Legenda spune că a fost zămislita
pe tundra îngheţată a Norvegiei.
Acum, aruncă o privire la asta.
Ce, ai de gând să stai acolo
şi să te uiţi la mine toată ziua ?
Vă pot ajuta ?
Poţi descărca această maşină în timp ce fac rezervare la acest hotel.
Da, doamnă.
Uite cheia.
Oh şi...
Nu.
Păstraţi banii, doamnă.
Şi bucuraţi-vă de şederea aici.
Cred că aşa voi face.
Bunica avea dreptate în legătură cu acest hotel.
Cu siguranţă era luxos.
Ea ne-a dus în Golful Mexic
pentru a ne îndepărta de vrăjitoare.
Dar habar nu avea în ce probleme urma să intrăm.
Ai grijă cu şoricelul ăla.
- Nu... - Pentru numele lui Dumnezeu.
Cred că eşti extrem de ne rezonabil.
Nu, Deidre. Pentru ultima dată,
nu o voi primi pe acea femeie în casa mea.
Oh, este o companie foarte bună.
Cu siguranţă nu, Deidre.
Oh, pentru numele lui Dumnezeu,
Bruno, ce e cu faţa ta.
Evident, nu te pot duce nicăieri.
Uitaţi aici, doamnă.
Haide, am luat cheia.
Suntem cazaţi în camera 766.
Pare o cameră bună.
Te simţi bine, bunico ?
Este prima dată când tuşeşti
de când am ieşit din casă.
Pot să vă ajut, doamnă ?
Oh ! Trebuie să fiţi verii lui Eston.
Da, el a insistat să vă cazaţi în camera 766.
Aceasta este Magnolia.
Este una dintre cele mai minunate camere.
Nu-i aşa că eşti un tip norocos ? Hm ?
Nu în fiecare zi
un tânăr domn ca tine are norocul
să vină să stea într-un hotel atât de frumos ca acesta,
nu-i aşa ?
Haide, Gatsby.
Să mergem.
Haide să ne căutăm cameră.
Aţi vrea să v-o arăt ?
- Este la etajul patru. - Mm.
Bunica, dacă suntem la etajul patru,
de ce are numărul 766 ?
Pentru că omul care a construit acest hotel era un numerolog.
El credea că numerele au sens.
Ştiu şi eu ceva despre numere.
Şapte şi şase împreună înseamnă că urmează un test.
Doi de şase înseamnă abundenţă.
Deci, se pare că ar urma să vină un mare test.
Ei bine, vă salut.
Hotelul Grand Orleans Imperial Island
vă urează bun venit dumitale şi minunatului grup de binefăcătoare.
Aş vrea să spun că aplaudăm
nenumăratele dumitale, acte filantropice...
Şi, hm...
Îmi pare rău, doamnă,
dar hotelul are o politică foarte strictă în privinţa animalelor de companie.
Păreţi genul de om
care iubeşte lucrurile preţioase.
Nu-i aşa, domnule...
Stringer. R. J. Stringer III. Managerul hotelului.
Vă mulţumim că aţi făcut o excepţie...
- Domnule R. J. Manager al hotelului. - Stringer.
Da, dar încă nu am... Dar, nu am fost de acord...
Deci, spune-mi ceva, domnule...
- Stringy ? - Stringer.
Omul hotelului.
- Manager. - Al treilea.
- Da. - Ştiu că iubeşti pisicile.
Hm...
Dar ce crezi despre...
Şoareci ?
Da. Şoareci.
Ce ai face dacă ar exista şoareci
care aleargă în jurul hotelului ?
Ei bine, vă pot asigura, doamnă,
că nu vor exista niciodată şoareci...
Dar dacă ar exista ? Ipotetic ?
Mm. Oh, ipotetic.
Da, presupun că, aş, aş...
Aş chema exterminatorul.
Exact !
Vedeţi, fetelor ?
Ar chema exterminatorul !
La fel ca orice om normal
cu capul înşurubat la dreapta,
ar extermina acele creaturi.
Uh... Şobolani.
Am extermina şobolanii.
Răul absolut.
Nu există altă modalitate de a le descrie.
Răul pur, neavenit.
Astea sunt vrăjitoarele.
Hm...
Acum, înţelegi tusea asta a mea ?
Mi-a fost adusă de o vrăjitoare.
Probabil cea pe care ai văzut-o în magazinul alimentar.
Într-adevăr ? O vrăjitoare te poate face să tuşeşti ?
Oh, poţi să pariezi că poate să o facă, dragule.
Bunico, cum poţi să deosebeşti o adevărată vrăjitoare ?
Ei bine, în primul rând, vrăjitoarele nu sunt chiar femei.
Sunt demoni în formă umană.
De aceea, dacă te uiţi atent la o vrăjitoare,
vei observa colţurile gurii sale alungite,
întinzându-se aproape până la urechi,
şi asta este de obicei ascuns cu machiajul pentru clătite.
Şi o vrăjitoare adevărată poartă întotdeauna mănuşi. Întotdeauna.
Pentru că o vrăjitoare adevărată nu are mâini.
Are gheare.
Gheare ?
Şi nu au degetele de la picioare. Oh.
Picioarele lor urâte arată ca şi cum
degetele de la picioare le-au fost tăiate cu un topor.
Şi toate vrăjitoarele sunt chele.
Chele ca un ou fiert.
Aşa că, poarta peruci.
Şi asta le provoacă nişte răni urâte.
"Erupţie de la peruca", aşa îi spun vrăjitoarele.
Mm ! Şi asta le înnebuneşte.
Deci, mănuşi,
peruci.
Asta este tot ?
Găuri în nas.
- Găuri în nas ? - Da. Nările.
Găuri în nas.
Vrăjitoarele au găuri în nas mai mari decât oamenii normali.
Când au nevoie ca să adulmece un copil,
acele găuri din nas pot creşte
mai mari de opt centimetri în diametru.
Dar, ţine minte, copiii miros oribil pentru vrăjitoare.
Chiar dacă copilul tocmai a făcut o baie ?
Asta înrăutăţeşte situaţia.
Un copil curat miroase a caca de câine pentru o vrăjitoare.
- Caca de câine ? - Aşa este.
Şi cu cât copilul este mai curat,
cu atât mai rău miroase pentru o vrăjitoare.
Poate că ar trebui să nu mai fac baie.
Copile, nu mă pune la încercare.
Poate să vină o vrăjitoare aici şi să ne ia în timp ce dormim ?
Nu.
Nicidecum...
Vrăjitoarele nu fac niciodată prostii de genul ăsta
cu ar fii să urce pe conductele de scurgere sau să pătrundă în casele oamenilor.
În plus, ele habar nu au unde suntem.
Bine, dar eu sunt încă puţin cam speriat.
Vino aici, haide, omuleţule.
Uite aşa.
Acum odihneşte-te.
Hm ?
Într-adevăr ?
Mm.
Hm...
Dimineaţa următoare,
soarele strălucea şi aerul era atât de limpede.
Am tăcut ca un şoarece, astfel încât bunica să poată dormi,
şi mi-am luat libertatea
să îi comand un mic dejun în cameră.
Mm, mm, mm.
Uite micul dejun, bunico.
Ouă amestecate, friptura de pui,
terci făcut în casă, chifle lipicioase de pecan,
gem de căpşuni şi rubarbă,
şi un ulcior de ceai dulce cu gheaţă şi mentă.
Oh, cu siguranţă că miroase bine.
Oh, Doamne ai milă, am dormit până târziu.
La naiba.
Ei bine, mulţumesc că mi-ai comandat micul dejun, dragule.
I-am dat tipului de la room service o jumătate de dolar.
Este bine ?
A fost un gest frumos din partea ta.
Bunico, te simţi bine ?
Sunt bine. Doar o mică gâdilitura pe gât.
Adu-i lui bunica paharul ăla de ceai.
Şi ascultă, bunica are de gând să o ia mai uşor azi.
Dar vreau ca tu să ieşi afară şi să alergi.
Coboară până la apă. Distracţie plăcută.
Mă gândeam că voi face nişte antrenamente cu Daisy.
Oh ! Ei bine, ia-o cu tine.
Doar nu o lăsa să se apropie prea mult de apă.
Nu aş vrea ca vreun şarpe de apă
să iasă şi să o apuce.
Şarpe de apă ?
Râdeam de tine. Nu există şerpi de apă.
Poţi pleca acum. Distracţie plăcută.
Şi nu îţi face griji pentru mine. Mă simt bine.
Chiar dacă ştiam
că bunica glumea despre şerpii de apă,
nu am vrut să risc nimic,
aşa că am rămas înăuntru.
Şi până să-mi dau seama,
am ajuns în marea sală de bal unde s-a dovedit
că Societatea Internaţională
Pentru Prevenirea Cruzimii Faţă de Copii,
aveau să îşi ţină conferinţa lor.
Hei !
Tu de acolo !
Ce faci ?
Intrare prin efracţie ?
Sunt în căutarea unui loc liniştit.
Pentru ce ?
Pentru antrenament.
Ce antrenament ?
Grozav. Super. Care este numele lui ?
Este o ea. Şi se numeşte Daisy.
Pot să o ţin şi eu ?
Nu se simte prea confortabil în preajma străinilor.
Poate face trucuri sau aşa ceva ?
Eram pe cale să facem nişte antrenamente.
Vrei să te uiţi ?
Cât este ceasul ?
O doamnă drăguţă mi-a spus să o întâlnesc aici la ora 12 şi 25.
A spus că are să-mi dea şase batoane de ciocolată elveţiană.
Tu cum te numeşti ? Eu sunt...
Bruno Jenkins !
Te-am căutat peste tot, tinere.
Tatăl tău este furios.
Bună, mama.
Acesta este noul meu prieten.
Încântată de cunoştinţă.
Uită-te la mâinile tale, sunt atât de murdare !
Uită-te la cămaşa ta ! Este un complet dezastru !
- Vino cu mine. - Au !
Ce ai mai făcut iarăşi ?
Ai alergat printr-o fabrică de umplut cârnaţi ?
Camera era complet goală.
Un loc perfect pentru mine şi Daisy ca să ne antrenăm.
Şi m-am gândit,
că dacă doamnele de la prevenirea cruzimii faţă de copii
au să apară,
probabil că ar privi cu îngăduinţa
la un tânăr antrenor de şoareci
care tocmai îşi făcea treabă.
Doamne, asta m-a speriat de moarte.
Deci, am ajuns.
Aici este "Le Grand Imperial Ballroom"
sau "Le Salon Grande", aşa cum îl numim noi.
Ei bine, de fapt, noi o numim "Camera Murală"
din cauza tuturor acestor picturi murale frumoase...
Mi s-a spus că există o singură uşă de intrare şi de ieşire, da ?
Da. Da.
Există, doar uşa de acolo pentru intrare şi ieşire,
şi care, desigur,
nu îl face pe şeful pompierilor foarte fericit.
Deci, să nu aprindeţi nici un foc.
Această cameră este potrivită.
Bine, deci...
Da, deci, dacă există... Dacă mai există ceva...
- Pentru că doamnele... - Nu.
- Nu ? - Pa ! Pa.
Oh, în regulă.
Saoirse, asigura camera !
În regulă, aşa-numite doamne.
Pregătiţi-vă pentru îndepărtare.
Trezeşte-te.
Bine, succubine de încredere,
vă puteţi îndepărta mănuşile.
Puteţi să vă scoateţi pantofii.
Şi...
Puteţi să vă scoateţi perucile !
Toate sunt vrăjitoare.
Mi s-a răcit sângele în vene
pe măsură ce am început să mă sperii cu adevărat.
Şi iată-mă,
prins într-o cameră cu o grămadă de vrăjitoare cu chelie !
Şi cea mai rea, matroană cheală
care stătea chiar deasupra mea,
cea care dădea toate ordinele,
imediat ce am privit-o mai bine,
am ştiut instantaneu cine trebuia să fie.
Ea este Marea şi Înaltă Vrăjitoare.
Vrăjitoare.
Sunteţi o grămadă
de viermi buni de nimic !
În această dimineaţă,
îmi luam micul dejun
şi mă uitam pe fereastră, la plajă,
şi ce credeţi că văd ? Hm ?
Ce credeţi că văd ?
Văd zeci...
Văd sute...
Văd sute de creaturi micuţe şi respingătoare
jucându-se în nisip,
şi deranjându-mă de la masă !
Aşa că...
Uite care sunt poruncile mele.
Îmi doresc ca fiecare copil din lume...
Să fie strivit !
Zdrobit, sfărâmat şi frământat !
Excelenţa Voastră, aveţi un plan ?
Cum am putea să distrugem fiecare copil ?
Aceasta a fost de fapt o întrebare bună.
Ea era o insubordonată, dar a fost o întrebare bună.
Bineînţeles că am un plan.
Vreau ca fiecare dintre voi să se întoarcă în jalnicele voastre oraşele.
Şi să deschideţi...
Un magazin de bomboane.
Şi în acest magazin veţi vinde
doar bomboane de cea mai bună calitate, cele mai gustoase.
Acum, probabil că vă întrebaţi,
"De unde să luăm banii pentru a cumpăra un magazin de bomboane ?"
Ei bine, m-am gândit şi la asta.
În camera mea, numărul 666,
am un cufăr de călătorie,
pline cu bancnote noi de 100 de dolari !
Camera 666.
Amintiţi-vă de cameră cu numărul 666
şi magazinele voastre vor vinde
numai bomboane de cea mai bună calitate, cele mai gustoase.
Şi...
O să folosim Formula Numărul 86,
"Făcătorul de şoareci cu acţiune întârziată" !
Oh !
O picătură de "Făcător de şoareci" într-o bucată de bomboană
va transforma un copil mic şi murdar
într-un şoarece în decurs de o oră !
Ah !
Două picături
îl vor transforma pe micuţul dezgustător într-un şoarece în 30 de minute.
Şi trei picături vor provoca transformarea instantanee.
Un şoarece instant !
Oh.
Oh, nu, nu, nu.
Sst...
Tăcere.
Deci,
acum mai puţin de o oră,
am găsit un băieţel mirositor şi respingător pe hol
şi i-am dat un scandalos de scump
baton de ciocolată elveţiană.
Un baton de ciocolată care a fost înmiresmat cu o picătură...
- De Poţiune numărul 86... - Oh, nu.
"Făcătorul de şoareci cu acţiune întârziată" !
Bruno.
Şi i-am spus micuţei creaturi lacome
să ne întâlnim aici la ora 12 şi 25.
Aşadar, în mai puţin de 10 minute,
toate vrăjitoarele jalnice veţi vedea ce geniu adevărat sunt !
Geniu ! Geniu ! Geniu !
Ha, ha...
Linişte !
Unde este ciocolata mea ?
Este micuţa creatură lacomă.
- Repede ! Puneţi-vă perucile ! - Hei, eşti acolo ?
Bine ai venit...
Te-am aşteptat.
Băiete dragă.
Am ciocolată asta pentru tine.
Mi-ai promis şase batoane de ciocolată.
Văd doar una în mâna ta.
Hm... Vedeţi, doamnelor,
nu numai că este gras şi prost, dar este şi lacom.
Mm.
Aşa este, omuleţule.
Uite delicioasa ta ciocolată.
Vino şi ia-o. Vino şi ia-o.
Pregătiţi-vă, fetelor.
Zece secunde.
Dă-mi ciocolata mea. Dă-mi-o.
Este chiar aici, dragul meu.
Daisy, ce facem ?
Dă-mi-o. Dă-mi-o.
Cinci secunde.
Dă-mi ciocolata mea. Dă-mi-o.
Trei...
- Dă-mi-o. Dă-mi-o. Dă-mi-o ! - Doi...
Unu...
Hm...
Aprindere !
Creatura aceia urât mirositoare,
păduchele acela oribil
a fost transformat...
Ea a făcut-o. Este un geniu.
... într-un şoricel minunat !
Care este marea idee ?
Unde este ciocolata mea ?
Striviţi-I !
Vai !
Striviţi-I ! Omorâţi-i !
Este chiar acolo.
L-au transformat pe Bruno într-un şoricel
şi acum încearcă să-I strivească.
Îl voi aduce eu.
Tocmai ai vorbit ?
Este un adevărat card !
Sunt peste tot !
Prindeţi-I. Unde este ? Unde este ?
Doamne ! Eşti un gigant. De ce eşti atât de mare ?
Nu sunt mare. Tu eşti mic. Eu sunt normal.
Cum pot să fiu mic ?
Pentru că eşti un şoarece.
O vrăjitoare ţi-a făcut o vrajă.
Vrăjitoare ? Ce vrăjitoare ?
Ha-ha ! Ştiam eu !
Veniţi aici câinilor !
- Ajutor ! - Puneţi mâna pe ei.
- Ajutor ! Ajutaţi-mă ! - Ţine-I jos.
- Ţineţi-I. Poziţia ghemuită. - Ajutor ! Ajutor !
Deschideţi-i capcană.
Deschideţi-o.
Bine.
Dacă aşa vrei să joci,
o să jucăm în modul Shakespeare.
O picătură...
Două...
Lansare.
Da ! Da !
Da !
Nu eşti un şoricel drăguţ ?
Cine are ciocanul ?
- Aici ! Aici ! - Aduceţi ciocanul.
Unde este ciocanul ?
Nu mă tem de nimic.
- Îl aduc eu. - Unde este ciocanul ?
Haide. Dă-mi-I. Dă-mi-I.
Ah...
Fugi, Bruno, fugi !
Şi tu eşti un şoarece ?
Acum te-am prins.
Patru picioare, Bruno.
Patru picioare.
Şobolani ! O fundătură !
Fugi, Bruno, fugi !
Nu !
Au, spatele meu.
Ce s-a întâmplat cu noi ?
De ce suntem şoareci ?
- Şoricei. - Mi-e indiferent.
Există o convenţie de vrăjitoare aici în hotel
şi au o poţiune malefică.
Au pus-o în ciocolata ta.
Ciocolata mea ? Crikey !
Întotdeauna strica ciocolată.
Este procedura standard a vrăjitoarei malefice.
Aşteptă. Şi tu ai fost un copil ?
O fată.
Ţi se pare că sunt o ieduţa ?
Nu, un şoarece.
Ce ne facem ?
Nu vreau să fiu şoarece.
Îmi place să fiu un om mic.
"Copil".
Mi-e indiferent.
Bine, trebuie să o găsim pe bunica mea.
Ea ştie totul despre vrăjitoare.
O să ştie ce să facă. Haide.
Două salate de crabi. Ce faci ?
Uau, uită-te la toată mâncarea asta minunată.
Bine, uite ce facem.
Vedeţi gură de aerisire ?
Pun pariu că ne va duce în hol. Să mergem.
Ridică asta de jos. Aceasta este trufa albă.
Ai idee cât costă trufa albă ?
Şterge-o bine şi pune-o în sos.
Ce este asta ? Spui că asta este crescută ?
Haide să mai punem câteva mâini aici.
Şi acum ce facem ?
Uite, tot ce trebuie să facem este să ne îndreptăm spre lift,
apoi până la etajul patru.
Haide.
Hei, un pic de ajutor.
Crikey.
- Grăbiţi-vă. - Pe aici.
Tocmai mi-am dat seama de ceva.
Mai exact cum ajungem la buton ?
- La ce etaj ? - La patru, vă rog.
Haide.
Acolo e camera mea, 766.
Pe aici.
Nu ne va auzi niciodată.
O sonerie.
Haide.
Crikey !
În regulă. Facem o scară umană.
Vrei să spui o scară de şoareci ?
Corect, o scară de şoareci.
Au ! Au.
Am... Am...
Am reuşit !
Ah !
Ajută-mă !
Ah, bile mari de foc, nu mă lăsa să cad !
- La naiba. - Urmaţi-mă, băieţi.
Şoareci !
Sunt peste tot !
Bunico, eu sunt.
Bunico, eu sunt, nepotul tău.
Nepotul meu...
Tu eşti, băiete ?
Da, bunico, eu sunt.
Oh... Oh.
Eşti chiar tu ?
Sunt chiar eu.
- Ce s-a întâmplat ? - A fost Marea şi Înaltă Vrăjitoare.
Marea şi Înaltă Vrăjitoare ?
Oh, Doamne, nu Marea şi Înaltă Vrăjitoare.
Da. M-a "soricelizat".
Şi tot hotelul este plin de vrăjitoare.
Au o convenţie de vrăjitoare sau ceva de genul acesta.
Ai trecut prin atât de multe, nu aveai nevoie de asta.
Bunicii îi pare atât, atât de rău.
Bunico, te rog, ridică-mă de pe podea
şi pune-mă pe măsuţa de cafea.
- Cum să fac asta ? - Ţine-mă în mână.
Să te iau în mână ?
Da, la fel cum o iau eu pe Daisy.
Ai dreptate.
Nu-mi vine să cred că ţi s-a întâmplat una ca asta.
Crede-mă, lucrurile ar putea să fie mult mai rele.
Chiar aşa ?
Oh, bunico, apropo,
acesta este prietenul meu, Bruno Jenkins.
Şi el este acum un şoarece,
dar înainte era un copil englez, dolofan şi mititel.
Te-ai fi putut opri la, "Acesta este prietenul meu, Bruno".
Îmi pare rău, Bruno.
Vrăjitoarele acelea urâte şi rele te-au prins şi pe tine, nu ?
Da. M-au făcut aşa cum scrie la carte.
A fost o zi îngrozitoare.
- Mai este cineva căruia îi este foame ? - Ahem !
Oh, şi Daisy era un copil... o fată.
De ce n-ai mai spus asta mai repede, dragă ?
Pentru că poate să fie foarte periculos
pentru un şoarece să vorbească.
Majoritatea oamenilor nu înţeleg şi atunci se sperie.
Eram gata să spun ceva noaptea trecută
când ai depanat povestea aceia
despre transformarea lui Alice Blue într-o găină,
dar apoi m-am gândit mai bine.
Deci, o vrăjitoare malefică şi rea te-a "soricelizat".
Da, doamnă, acum patru luni.
În aceeaşi după-amiază am fugit de la orfelinat.
Ei bine, ceea ce să întâmplat a fost, că doamna amabilă...
Ei bine, am crezut că este amabilă.
Oricum, ea mi-a oferit un baton de ciocolată
şi înainte să îmi dau seama ce se întâmplă, puf !
Am fost transformată.
Apoi, mai repede decât un cuţit fierbinte care taie untul,
un hamal mă vinde la un magazin de animale de companie
ca să-şi poată cumpăra mâncare.
Da !
Îmi pare rău, Daisy.
Mary. Uh, numele meu adevărat este Mary.
Mary. Este un nume frumos.
Scuzaţi-mă.
Toate aceste discuţii despre mâncare mi-au făcut foame cu adevărat.
Pot să iau unul dintre aceşti struguri ?
Deci, a fost Marea şi Înaltă Vrăjitoare
şi este cazată chiar în acest hotel ?
Trebuie să facem ceva pentru a te schimba înapoi. Să îndreptăm lucrurile.
Marea şi Înaltă Vrăjitoare are o cameră plină de poţiuni.
Şi le va folosi
pentru a transforma fiecare copil din lume într-un şoarece.
Trebuie să-i ajutăm.
Oh.
- Cine este ? - Întreţinerea hotelului.
Repede, ascunde-te.
Ascunde-te în geanta mea de tricotat.
Ţine capul plecat.
Da.
Îmi pare rău că vă deranjez, doamnă,
dar avem un raport despre o posibilă infestare cu rozătoare.
Infestare cu rozătoare ? Într-un hotel atât de scump ?
Este un lucru mai nebunesc decât un porc în ziua sacrificării.
Da, doamnă. Probabil că nu este nimic.
Menajera care a spus că a văzut rozătoarele
are tendinţa de a fi puţin prea exaltată.
- Mm. - Dar, pentru a fi în siguranţă...
M-am gândit să pun nişte capcane aici.
- Dacă nu vă supăraţi. - Bine.
- Le-am pus în toate camerele. - Hm...
Doar pentru a fi în siguranţă.
Deci, despre ce este vorba ? Şoareci ?
Oh. Nu, doamnă.
Menajera a spus că a văzut un card de şobolani uriaşi şi urâţi.
Cel puţin o duzină din ei.
Doamne, o duzină ?
Ei bine, aşa cum am spus,
ea are tendinţa să fie puţin mai exaltată.
Cheddar proaspăt din Wisconsin.
Le înnebuneşte pe rozătoare.
Nu pot rezista.
Oricum, dacă auziţi că oricare dintre aceste capcane se declanşează,
daţi-mi un telefon.
Cu siguranţă.
Aşa este.
Tu nu ştii nimic ? Strugurii pot răni un şoarece.
În regulă, voi trei.
Staţi departe de acele capcane, m-aţi auzit ?
Dacă am putea pune mâna pe o parte din acea poţiune,
aş putea să fiu capabilă să-i inversez efectele.
Să fac din ea o poţiune care îi transformă pe şoareci în copii.
Călătoresc întotdeauna cu ierburile şi sarurile mele anti-hex.
Dar cine ştie unde este vrăjitoarea aceea malefică şi rea.
Noi ştim. Este cazată în camera 666.
Am auzit-o spunându-le tuturor vrăjitoarelor acelea
să o întâlnească în camera 666 imediat după cină.
Şi noi suntem în camera 766.
Camera 666 este chiar sub noi.
Bunule Dumnezeu !
Vrăjitoarea aceea malefică este chiar sub noi ?
Da. Şi uite ce trebuie să facem.
Aşteptăm ca Marea şi Înaltă Vrăjitoare să iasă din camera ei,
apoi folosim lâna de tricotat a bunicii
că pe o frânghie care să mă coboare
pe balconul Mării şi Înaltei Vrăjitoare.
Apuc o sticlă de poţiune,
bunica mă ridică înapoi, inversează vraja,
şi suntem din nou copii.
Tinere, te-ai gândit la toate astea chiar acum ?
Au ieşit chiar din capul meu.
Oh...
Creaturi ticăloase şi murdare.
Mă faceţi să vomit !
Hades,
devine atât de rău,
că nici măcar nu mă pot bucura de un pahar de pelin.
Ea este Marea şi Înaltă Vrăjitoare, în regulă.
Hm...
Bunico, asta este poţiunea.
O ţine la gheaţă.
Da, este exact ceea ce avem nevoie.
Hades, vino.
Am întârziat la ceai.
Ora ceaiului. Este perfect.
Acum, tot ce ne mai trebuie este o sticlă de poţiune.
Deci, apucă una cât de repede poţi şi grăbeşte-te înapoi.
Nu putem să ştim când monstrul acela are să se întoarcă.
Ştiu că probabil eşti speriat, iubitule.
Nu mi-e frică, bunico.
Nu ştiu de ce,
dar de când am fost transformat într-un şoarece mic,
lucrurile astea mărunte nu mă mai sperie.
În regulă. Ţine-te bine.
Nu-mi vine să cred
că nu îl lasă pe scumpul meu să intre în sala de mese.
Acest sac de purici, hotel plin cu capcane de gândaci
discriminează totul.
Bani. Bani, bani, bani.
Oh, Hades,
de ce, în această lume dezgustătoare a oamenilor,
ai nevoie de bani pentru tot ?
Ce lucru dezgustător şi murdar.
Este gata.
Ei bine, ei bine, ei bine, ei bine.
De ce este aceasta şosetă de lână aici, mă întreb ?
Bună.
Tocmai am scăpat tricotul peste balcon.
Dar este în regulă.
Slavă Domnului că încă mai ţineam de celălalt capăt.
Ei bine, voi continua şi...
Şi am să o trag în sus.
Nu am să vă mai deranjez.
Dă-i drumul.
Te cunosc.
Pe mine ?
Eu nu prea cred.
Te-am mai văzut înainte.
Îmi amintesc fata ta.
Poate că m-ai văzut undeva în hol.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Nu în hol.
Îmi amintesc de tine de la...
Ce ? Cine e ?
Sunt domnul Stringer III.
Managerul de hotel.
Blesteme !
Vreţi să scot
copiii de pe plajă ?
Vreau să fie înlăturaţi.
Ei bine, voi... voi vedea ce pot face.
Doamnă, v-am procurat asta, uh, pentru astăzi.
Am crezut că v-ar plăcea.
Este o cuşcă pentru pisici.
Şi m-am gândit
că I-aţi putea pune pe prietenul dumitale felin acolo şi
să-I transportaţi prin tot hotelul,
inclusiv în sala de mese.
Am crezut că v-ar putea plăcea asta.
Bine,
lasă-mă să-ţi spun ceva, domnule care îmi aduc cuşti pentru pisici.
Nu voi permite niciodată,
niciodată, ca preţioasa mea pisicuţa să fie...
Ei bine, uită-te la asta. Li place acolo.
Oh, doamnă, aproape că am uitat.
În ceea ce priveşte cina doamnelor din această seară,
am neglijat să selectăm o supă.
Acum, există două opţiuni.
Una este supa de crab Cajun condimentată,
iar cealaltă este supa de mazăre de pe plantaţia noastră.
Care este mai ieftină ?
Ei bine, doamnă, sunt sigură că veţi aprecia
faptul că crabul este proaspăt şi este...
Care ?
Mazărea de pe plantaţia noastră. Acesta este mai ieftină.
Atunci vom servi supă de mazăre.
Da, doamnă.
Şi...
Fără usturoi în supă.
Fără ce ?
Usturoi.
Fără usturoi ?
M-am bâlbâit ?
Fără usturoi.
Doamnele mele,
suferă de o tulburare selectivă de evitare a alimentelor.
Sunt pretenţioase la mâncare.
Da, doamnă. Cum doriţi.
Îl voi informa pe bucătar.
Să faci asta.
Mă voi conduce singur afară.
Să faci asta.
Ei bine, preţioasa mea,
din moment ce îţi place atât de mult să stai în cuşca asta,
poţi să rămâi în ea !
Trădătoareo !
Poţiune făcătoare de şoareci.
O picătură de isop...
Un strop de mirt...
Şi acum,
puţină apă vindecătoare, adusă direct de la Lourdes.
Aceasta este cea mai puternică apa vindecătoare care există.
Bine.
Acum, să ne unim cu toţii mâinile şi să ne plecăm capetele.
Ei bine, asta...
Nu am mai multe de spus decât atât...
A trebuit să încercăm ceva, copii.
Puterea acestei vrăjitoare
este mult mai mare decât micile mele remedii casnice.
Putere malefică.
Şi este puternică.
Mult mai puternică decât mine.
Te rog, nu plânge, bunico.
Totul are să fie bine.
Îmi pare rău, copii.
Nu este vina ta, bunico.
Uneori lucrurile astea se întâmplă pur şi simplu.
Da, aşa este.
De fapt nu mă deranjează să fiu şoarece.
Aşa pot să stau cu noii mei prieteni toată ziua,
nu trebuie să mai merg la şcoală,
şi nu trebuie să învăţ cum să conduc,
ceea ce înseamnă că nu voi avea niciodată un accident.
Oh, copile. Vino aici.
Bunico, vei mai avea grijă de mine ?
Chiar dacă rămân un şoarece ?
Sigur că o voi face, dragule.
Nu contează cine eşti
sau cum arăţi,
atâta timp cât cineva te iubeşte.
Şi eu te voi iubi mereu.
Dar prietenii mei ?
Pot să rămână şi ei ?
Ei bine, desigur.
Dacă şi ei vor asta,
dar nu uita, toţi au pe cineva drag.
Eu nu sunt atât de sigur despre asta.
Nu fi prostuţ. Sunt sigură că te iubesc.
Mama mea crede că sunt neîndemânatic,
iar tatăl meu se plânge că mi-e foame mereu.
Ei bine, poate asta îi vor ajuta să te iubească
pentru ce eşti, nu pentru ceea ce nu eşti.
Eşti norocos să ai părinţi, Bruno.
Unii dintre noi nu au.
Dar totul are să fie în regulă.
O avem pe bunica.
Şi ea va fi întotdeauna familia noastră.
Şi pentru asta suntem cu adevărat binecuvântaţi.
Dar ceea ce vreau să ştiu
este de ce stăm aici, bătând din gură ?
Cum le vom opri pe vrăjitoarele acelea oribile
să mai transforme şi mai mulţi copii în şoareci ?
Ea are dreptate.
Trebuie să facem ceva.
Ştiu ce vom face.
Mă strecor în bucătărie cu "Făcătorul de şoareci 86",
apoi strecor poţiunea în supă de mazăre a vrăjitoarelor
şi le transformăm pe toate în şoareci.
Eşti sigur de asta, omuleţule ?
Mie îmi pare că s-ar putea să fie o misiune foarte periculoasă
şi înfricoşătoare.
Crede-mă, bunico, mă descurc.
Ne întâlnim la barul din hol.
Bruno şi Daisy cunosc canalele de ventilaţie.
Ai grijă, dragule.
O să am, bunico.
Grăbeşte-te acolo !
Supă de mazăre este gata.
Fără usturoi.
Am terminat supa, fără usturoi,
care vine chiar acum.
Unde sunt creveţii mei ?
Acesta nu este o langustină, acesta este un crevete.
Nu ştii diferenţa dintre creveţi şi langustine ?
Numără cleştii. Unu, doi. Unu, doi.
Să începem să pregătim supa aceea.
Haide, oameni buni.
Da, bucătar şef.
Ce faci ?
Pregătesc langustinele.
Nu-mi spune mie că asta este o langustină.
- Eu sunt expert în crustacee. - Acesta este o langustină.
Sotez langustine de 30 de ani
şi folosesc doar unt.
- Doar unt ? - Niciodată ulei.
Nu dau doi bani pe ceea ce spun nutriţioniştii.
Sunt ruina bucătăriei.
Întotdeauna unt, numai unt.
Unde sunt langustinele mele ?
Pe cine trebuie să rog să-mi aducă nişte langustine aici ?
Să începem să pregătim supa aceea.
Da, bucătar şef.
Plângi ?
Nimeni nu plânge în bucătăria mea.
Bucătar şef, aceasta supă are nevoie de nişte usturoi.
Fără usturoi. Astea sunt ordinele lui Stringer.
Stingeţi focul.
Avem pături pentru foc sub chiuvetele alea.
Sunt creveţii mei care tocmai au explodat ?
Uitaţi de langustine, aruncaţi doar nişte creveţi acolo.
Idioţilor nu ştiţi cum...
Cineva să îmi aducă un cuţit ascuţit ca să mă sinucid.
Cineva să cheme un exterminator.
Uite, sunt mama şi tatăl meu.
Aceştia sunt mama şi tatăl tău ?
Pe cât de sigur sunt că trăiesc şi respir.
Bruno, cred că este timpul să-ţi saluţi părinţii.
Ţi-ai pierdut minţile ? Chiar aici, în bar ?
Nu există timp mai bun ca prezentul.
Scuzaţi-mă, sunteţi domnul şi doamna Jenkins ?
Vă putem ajuta ?
Mă tem că am nişte veşti,
cam ciudate, despre fiul vostru, Bruno.
Despre Bruno ? Unde este ?
Poate ar fii mai bine să mergem undeva într-un loc mai privat.
Privat ? De ce trebuie să mergem într-un loc privat ?
Nu este uşor pentru el să vă explice.
Ar fi mult mai confortabil, dacă am urca cu toţii în camera voastră.
Nu, nu, uite aici, doamnă,
mă simt perfect confortabil exact aici unde sunt acum.
Deci, fie îmi spuneţi unde îl pot găsi pe Bruno,
fie ne lăsaţi în pace chiar acum.
Ei bine...
Este chiar aici.
Acesta este un şoarece ! Un şoarece !
Ce este în neregulă cu dumneata pentru numele lui Dumnezeu ?
Luaţi rozătoarea aceea murdară de aici !
Nu, nu, nu, nu. Acesta este Bruno.
Bruno, spune-le ceva.
"Spune ceva" ? Eşti nebună ?
Pleacă de lângă noi înainte de a-I chema pe managerul de hotel.
Încetaţi cu toate aceste strigăte. Acesta este fiul vostru, Bruno.
Domnule manager ! Cineva să îl cheme pe managerul de hotel.
Această femeie tocmai a speriat-o de moarte pe soţia mea.
Se plimba cu şobolani în geantă.
Bruno, de ce nu ai spus ceva ?
Tatăl meu urăşte când vorbesc cu gura plină.
Sst ! Bunico.
Sunt aici jos.
Acolo erai. Mulţumesc lui Dumnezeu.
Deci, cum a mers ?
Supa este pregătită.
Uite ! Supă de mazăre.
Uitaţi aici, fără usturoi.
Scuzaţi-mă, doamnă, pot să vorbesc cu dumneata ?
Vă rog, pe aici.
Chiar aici.
Hm...
Nu se întâmplă să aveţi un şoarece
asupra dumitale chiar acum, nu-i aşa ?
- Un şoarece ? - Hm...
De ce naiba aş avea un şoarece asupra mea ?
Are ceva de-a face cu toate capcanele pentru şobolani
instalate peste tot în acest hotel ?
Capcane pentru şobolani ?
Aceasta este ideea dumitale patetică a unui paravan de fum ?
Să-i acuzaţi pe oaspeţii hotelului că transporta şoareci
pentru a ascunde faptul că acest hotel are o infestare cu şoareci.
Shh. Nu... Shh. Ce ?
Îţi voi spune numai atât.
Pentru cât mă costă acest hotel,
ar fii bine să nu văd niciun şoarece.
Nici măcar unul micuţ, drăguţ.
Da, doamnă. Sunt atât de...
A fost greşeala mea. Îmi pare rău.
Luther.
Vrei te rog să o conduci pe această doamnă la cea mai bună masă a noastră ?
Cu siguranţă. Pe aici.
Îmi cer scuze, doamnă.
- Eu, doar... - Mm.
Cea mai bună masă a noastră, doamnă.
Oh, uh, mulţumesc, Luther. Sunt sigură
că cea mai bună masă în această minunată unitate
este chiar aici lângă bucătărie.
Prefer întotdeauna o masă lângă ieşire,
astfel încât să pot ieşi repede.
- Desigur. - Mm.
Fiţi atenţi...
Le place supa.
V-aţi decis ?
Uh, da, cred că voi servi jambalaya.
Excelent. Şi aţi vrea să începeţi cu ceva anume ?
Mm...
Ei bine, supă de mazăre
pe care o mănâncă acele doamne elegante arată bine.
Am să iau şi eu.
Îmi pare rău. Supa respectivă este rezervată
exclusiv acelui grup de doamne ce sunt invitate.
Dacă îmi permiteţi,
doamnele de la acea petrecere suferă de o alergie severă la usturoi.
Aşadar, au solicitat că supa să le fie pregătită fără usturoi.
Este foarte fada. Practic necomestibila.
Am înţeles.
Asta sună dezgustător.
Vă pot sugera supă de crab Cajun cu condimente ?
Este unul dintre felurile noastre de mâncare reprezentative.
Asta pare...
Da ?
Uh... Creveţii Creoli par delicioşi.
Vreţi să spuneţi Crabii Creoli ?
Da, da, crabii Creoli.
Foarte bine.
Ţineţi-vă capul plecat, avem companie.
Codiţe.
Îmi pare rău ?
Codiţe.
Aveai codiţe.
Te cunosc ?
Cu mulţi ani în urmă, într-un orăşel ponosit.
Un orăşel ponosit
chiar aici, în Alabama.
Aveai codiţe.
Şi ai scăpat de mine.
Mai ţii minte ?
Dar am pus mâna
pe prietena cea mică şi oribilă a ta.
Ţii minte...
Repede, scara şoriceilor.
Tu ai fost.
Tu ai fost vrăjitoarea murdară care a transformat-o pe Alice.
Ah...
Asta este urât...
Oh...
Aoleu.
Ce faci ?
Ah...
Bunico, uite.
Bravo.
Ura, băieţi !
Hm ! Aceasta este o ratificare serioasă.
Oh, Doamne ! Este pe piciorul meu !
Oh. Doamne Sfinte, iadul pe pământ.
Vino aici, creatura urâtă...
Dă-I jos ! Dă-I jos !
Dă-I jos !
Haideţi, copii.
Este timpul să plecăm.
Cineva să sune după exterminator !
Bună treabă.
Oh, oh...
Uită-te la toate aceste sticluţe de poţiune.
Copii, trebuie să luăm toate aceste sticle.
Hei, bunico, cum rămâne cu el ?
Îl voi chema pe manager să-I elibereze odată ce vom ieşi de aici.
Oh, am scăpat câteva.
Le iau eu, bunico.
Vai, brânză aia miroase grozav de bine.
Oh !
Uite ce m-ai făcut să fac.
Crezi că eşti atât de isteaţă,
pătrunzând în camera mea cu o cheie furată ?
Dar toată lumea ştie că păstrează o cheie de rezervă la recepţie.
Nu te vom lăsa niciodată să scapi cu complotul tău murdar şi malefic.
Oh, nu ? Cine mă va opri ?
O femeie slabă, prostuţă,
şi bolnavă ca tine ?
Oh, crezi că este amuzant ?
Nu asta.
Vezi tu, doar mă gândeam.
Curând, nu vei mai putea face aproape nimic.
Şi de ce asta, femeie curajoasă şi mică, în curând moartă ?
Supă de mazăre.
Supă de mazăre...
Nu... Nu...
Bătrâna stupidă.
Nu am mâncat supă de mazăre.
Dacă îţi aminteşti,
am fost întreruptă.
Bine, uite ce vom face.
Ei bine, ei bine, ei bine.
Lasă-mă să văd.
Eu cred...
Voi ajunge în pieptul tău
şi îţi voi smulge,
inima aia uscată şi veştejită,
şi am să o strâng până când plesneşte.
Bla, bla, bla, bla, bla.
Toate vorbele tale urâte de vrăjitoare nici măcar nu mă sperie.
Aşa ar trebui,
având în vedere că ultimul lucru pe care îl veţi vedea vreodată
este chipul meu zgârcit.
Cred
cu fiecare fibră a fiinţei mele...
Ca în cele din urmă,
dragostea va triumfa întotdeauna asupra urii şi a răului.
Chiar aşa ?
Poate că i-ai transformat pe Alice şi pe nepotul meu,
dar mă voi asigura că nu vei mai transforma niciodată un alt copil.
Aşa să mă ajute Dumnezeu.
Acum !
Hm...
Ah !
Oh...
Şobolan prost.
Uite ce ai făcut.
Alergaţi !
Uite ce ai făcut.
Voi rozătoare proaste.
Veniţi înapoi aici !
Sunteţi nişte dăunători murdari.
- Da. - Nişte paraziţi.
Copile, am să pun mâna pe tine,
creatura putredă.
Au !
Acum te-am prins !
Ce ?
M-am săturat să ascult discuţia ta mizerabilă.
Ce este asta ?
Bătrână proastă.
Lasă-mă să ies.
Lasă-mă să ies !
Lasă-mă să ies ! Lasă-mă să ies !
Na, na, na, na, na.
Îţi voi smulge limba.
Şoareci prosti.
Vrăjitoarea într-o sticlă...
- Lasă-mă să ies. - Vrăjitoarea într-o sticlă...
Lasă-mă să ies din acest acvariu pentru peşti.
Hei, bunico, aceasta este cheia cufărului acela mare.
Asta este cheia mea. Asta este cheia mea...
Asta este cheia mea, creatura cu mazăre în loc de creier.
- Paraziţi cu mazăre în loc de creier. - Haideţi, băieţi.
Puneţi-vă limba înapoi în gură,
fiinţe de canalizare murdare.
Ce faci ?
Ce faci ? Asta este a mea.
- Oh ! - Asta este a mea.
Creaturi idioate. Ticăloşilor.
Cu ăştia cumpărăm multă slănină.
- Salată verde. - Aluat...
Hei, mă faceţi să-mi fie teribil de foame.
Nu, ia-ţi mâinile de pe asta, este al meu !
Ia-ţi labele murdare de pe cufărul meu împuţit.
Îţi voi scoate ochii mărgelaţi. La ce te uiţi ?
Ce este asta, bunico ?
Este o listă cu numele şi adresele
fiecărei vrăjitoare din lume.
Aoleu !
Cu această listă şi cu acei bani şi cu toată această poţiune,
am putea transforma fiecare vrăjitoare din lume într-un şobolan.
Excelent !
Am să vă tai cozile
cu nişte foarfece ruginite.
O să vă tai urechile cu tăietoarea pentru unghii.
Îţi voi scoate ochii mărgelaţi.
Am să pun eu mâna pe tine pentru asta !
Bine, copii, încă un singur hop.
Avem o treabă de făcut.
Aproape am uitat.
Nu, nu, nu, nu face asta.
Ce faci ?
Hades.
Ce pisicuţă bună.
Eşti o pisică cuminte.
Ce pisicuţa frumoasă.
- Voi doi să vă distraţi acum. - Eşti o pisică cuminte.
Ah, sac de purici prost şi tâmpit. Preţiosule...
Pune cărţile înapoi.
Dă-te înapoi, prostule, preţiosule...
Nu ! Hades.
Hades, preţiosule, aminteşte-ţi cine te hrăneşte.
Nu, nu te mai gândi la mâncare.
Ah !
Aoleu !
Bunico, ai auzit asta ?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
N-am auzit nimic.
Oh ! Ei bine, vă mulţumesc frumos.
Şi una pentru tine.
A doua zi dimineaţă,
ne simţeam veseli şi triumfători.
De fapt, bunica era atât de fericită,
încât îşi răspândea bucuria asupra întregului personal al hotelului.
Vă mulţumesc frumos pentru tot.
Una pentru tine.
Şi una pentru tine.
Mulţumesc, doamnă.
Bruno a încercat să-i
explice situaţia mamei sale.
Bună, mama.
Acum sunt un şoarece.
- Este un şoarece ! - Dar s-a dovedit...
Domnul şi doamna Jenkins nu erau cu adevărat oameni iubitori de şoareci.
Aşa că am decis că cel mai bine are să fie
dacă Bruno ar veni să stea cu mine, cu bunica şi cu Daisy.
Mai repede, mai repede !
Să-i dăm drumul !
Ehe !
- Grozav ! - Whoo-hoo !
Cum arată părul meu ? Ce mai face părul meu ?
Vai !
Aoleu !
Să o facem din nou.
De data asta eu stau în faţă.
Bunico, îmi place să fiu şoarece.
Oh, cred că îţi place.
Dar vrei să ştii ceva ciudat ?
Încă mă simt ca un băiat.
Dar eşti un băiat, dragule.
Viaţa ne schimba pe toţi.
Adică, uită-te la mine.
Mă trezesc cu tot mai mulţi ani în spate,
dar încă mă simt ca o fetiţă.
Şi eu încă mă simt ca un băiat.
Vezi asta ?
Acum ai înţeles.
Nu renunţă niciodată la ceea ce eşti pe dinăuntru.
Când mă uit la tine, nu văd mustăţi şi un năsuc roz.
Îţi văd doar ochii.
Strălucitori şi frumoşi.
Bunico,
cât trăieşte un şoarece ?
Oh, un şoarece obişnuit trăieşte aproximativ trei ani,
dar tu nu eşti un şoricel obişnuit. Eşti un băieţel şoarece,
iar un băieţel şoarece va trăi aproape sigur
de trei ori mai mult decât un şoarece obişnuit.
Poate chiar mai mult.
Asta este o veste minunată.
Nu aş putea suporta să fiu îngrijit de nimeni altcineva.
Am să fiu un şoarece foarte bătrân
şi tu vei fi o bunică foarte bătrână,
şi vom muri amândoi împreună.
Cu puţin noroc, dragule.
Dar nimeni nu ştie cât timp le este dat să trăiască pe acest pământ.
Numai Dumnezeu ştie acest răspuns.
Şi aceasta este ordinea naturală a lucrurilor.
Daisy, Bruno şi cu mine
ne-a plăcut să trăim cu bunica.
Eram ca o familie mare, fericită.
Done by Raiser.
Unde rămăsesem ? Oh, da. Aşa este.
Aici suntem,
gata să continuăm luptă.
Continuăm luptă !
De-a lungul anilor, am transformat şi "soricelizat"
fiecare nenorocită de vrăjitoare din aceste State Unite.
Deci, ne-am adunat aici pentru a duce bătălia
în întreaga lume.
- Avem numele, corect ? - Da, domnule.
Adresele ?
Da, domnule.
Şi poţiunea numărul 86 "Făcătoare de şoareci" ?
Da, domnule. Numărul 86 Poţiunea "Făcătoare de şoareci", domnule.
Haideţi să mergem acolo
şi să le oferim vrăjitoarelor acelea puţin din propria lor licoare.
Deci, eşti pregătit pentru această misiune, prieten vechi ?
Bunico, nu am fost niciodată mai pregătit.
"VRĂJITOARELE"
Pamaj<>4K4U