Traducerea şi adaptarea: Dorol Subtitrări-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
În colaborare cu: www.subtitrari-filme.com
Bună, Jerzyk. Bună dimineaţa, doamnă.
Este o zi frumoasă.
Bună dimineaţa.
Bună. Bine aţi venit. Bună dimineaţa.
O zi bună.
Bună dimineaţa.
Haide, Adam. E timpul pentru plimbarea de dimineaţă.
Bună, scumpilor.
Bună dimineaţa, draga mea.
Bună dimineaţa.
Cum e fata noastră azi?
Nu sunt probleme astăzi, doamnă.
Bună, bătrână Kasia.
Da. Tembo.
Ce fată frumoasă eşti.
Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa, dragă. Bună dimineaţa, Punia.
Ai venit să mă ajuţi?
Varşovia, Polonia Vara lui 1939
Torţa ardea în faţa mea.
În spatele meu, puteam auzi respiraţia unei creaturi furioase.
Era miezul nopţii, un negru de cărbune.
Nu îmi vedeam nici măcar mâna,
dar puteam simţi respiraţia ei pe gâtul meu.
Fierbinte şi constantă.
Intrasem în habitatul ei, şi ea s-a supărat pe mine.
A făcut doi paşi.
Am crezut că este sfârşitul meu.
Mi-am luat puşca, am ridicat-o încet,
şi atunci m-a atacat.
Nu am putut face nimic, a trebuit să o împuşc.
Era imaginea perfecţiunii.
O creatură rafinată.
A fost o mare profanare pentru mine.
Dar trebuie să spun, puii ei au supravieţuit.
Şi au crescut în grădina mea zoologică. Noroc.
Herr Heck a preluat Zoo Berlin de la tatăl lui.
Şi fratele său conduce Zoo Munchen.
Vreţi un canapé, Herr Heck?
Pare delicios, dar nu. Mulţumesc.
Ea este Magda Gross, sculptoriţa. Poate ai auzit de ea.
Într-adevăr, da.
Ea a făcut asta ... Oh!
Scuzaţi-mă.
Şi tu ce mai faci, draga mea,
în timp ce soţul tău se joacă cu maimuţele lui?
Îl ajut.
Oh, nu este dulce...
Mai puţin decât crezi.
Antonina e magician.
Mulţumesc. Iau eu asta.
Ne-am cunoscut acum cinci sau şase ani, nu, Frau Zabinska?
Mmm.
Cred că ţi-ai schimbat coafura.
Da.
Ai devenit foarte frumoasă
în aceşti ani, trebuie să spun.
Seamănă cu o pisică sălbatică, dacă mă întrebi pe mine.
Ştiaţi că pisicile sălbatice au cele mai dezvoltate simţuri?
Mult mai perspicace decât orice fiinţă umană pe care am întâlnit-o.
Cânţi la pian, Frau Zabinska?
Puţin.
De ce nu ne cânţi ceva?
Cred că e momentul perfect
să calmăm fiara sălbatică şi restul.
Poate că ar trebui să cânte un vals german.
Oricum o să învăţăm toţi pasul de defilare într-un an.
Stefan, te rog... Nu-i aşa, Herr Heck?
Nu acum, te rog, Stefan.
Ei bine, Hitler vrea Polonia.
Toată lumea spune asta.
Nu ştiu nimic, te asigur.
Sunt zoolog, nu politician.
Mama, Jerzyk are nevoie de tine! Este Kasia.
Scuzaţi-mă.
Stai liniştit, să nu o superi.
Aici, stai aici. Ţine lumina aşa pentru mine.
Nu respira.
Sunt aici, Kasia.
Sunt aici.
Bună, Tembo.
Vă pot aduce haine de lucru, domnişoară, vă rog. Pot să găsesc alţi oameni.
Nu mai e timp. Se sufocă.
Lasă-mă să te ajut, Kasia.
Te rog, lasă-mă să te ajut, draga mea.
Lasă-mă să te ajut, dragă.
Nu am nicio armă, d-ră, te rog!
Taci! Gata!
Te rog.
Oh, se sufocă!
Nu, te rog, lasă-mă să fac asta.
Încerc, Kasia. Încerc, draga mea.
Stai, stai, stai.
Ar trebui să pleci. De ce nu este acel om înarmat?
Whoa, Tembo.
Cum îl cheamă? Tembo.
Tembo! Tembo. Bine. Bine, bine, bine.
O pierdem! Jerzyk, ajută-mă!
Împinge, Jerzyk!
Împinge!
Hai! Hai! Hai...
Oh!
Oh, respiră!
Oh! Respiră!
Frumuseţe ce eşti!
E frumoasă!
Uimitor! Uimitor!
A fost greu, nu-i aşa?
Este în regulă. E în regulă, dragă.
Eşti un, um ...
Eşti o minune, Punia. Eşti Eva în grădina ei.
E târziu. Hai acasă.
Bună dimineaţa. Bună dimineaţa.
Să mergem! Haide.
Mama, ce fac acei oameni? Arată ca nişte catâri.
Am fost pe strada Nalewki astăzi.
Îi muncesc pe evrei ca pe nişte animale acum.
Cred că ar trebui să pleci cu Rys din Varşovia mâine.
Şi unde să mergem?
Ai putea sta cu verii mei în Zalesie.
Lucrurile sunt prea incerte aici.
Ar trebui să pleci cu Rys cât încă mai putem.
Dar şcoala e pe cale să înceapă.
Oh, şi e atât de entuziasmat, Jan, cu noile sale creioane, şi pantofii ...
Nu mă asculţi. Încerc să-ţi spun ceva.
Este foarte periculos acum.
Şi tu?
Trebuie să rămân cu animalele,
dar voi veni cât de repede pot.
Punia, Hitler şi Stalin au semnat un pact.
Numai Polonia se mai află la mijloc.
Oamenii pleacă.
Putem sta în Zalesie puţin timp,
dar dacă vine războiul, trebuie să găsim o cale de ieşire din ţară.
Nu vreau să fug.
Nu vreau să-l plimb pe Rys din loc în loc, ca pe o pisică speriată.
Aici este casa lui.
Îmi pare rău, Punia. Vino aici.
Oamenii fug mereu când nu ştiu ce urmează.
Este primul lor instinct, fuga.
Vino. Nu e bine pentru un copil.
Nu e bine, Jan, îţi spun.
Nu vreau ca Rys să trăiască aşa.
Te rog, vreau să rămân aici.
În Varşovia.
În regulă.
Rys? Rys!
Uite câte avioane!
Să intrăm.
Unde e tata? E în Plonsk.
Ne întâlnim cu el în Zalesie.
Dar Pancho?
Repede, fă-ţi bagajul!
Nu, Rys, lasă-l! Nu, nu vreau.
Vom deschide uşile. E speriat.
O să se ascundă undeva. Să mergem!
Mama!
Evacuaţi grădina zoologică imediat!
Aici armata poloneză. Animalele sălbatice au scăpat.
Urgenţă! Urgenţă!
Evacuaţi locul acum!
Ia băiatul, domnişoară, te rog! Pleacă, pleacă!
Nu! Nu trageţi, nu trageţi!
Nu!
Nu, mama!
Scuză-mă, de unde pleacă trenul spre Zalesie?
Nu pleacă niciun tren astăzi!
Nu sunt trenuri azi! Părăsiţi gara imediat.
Tata!
Antonina!
Rys, Rys, vino, vino, vino.
Tata!
Am crezut că v-am pierdut.
Vino, vino.
Nu-mi vine să cred că ne-ai găsit.
Să mergem acasă.
Hei. Poate vrei să zbori. Vino.
Vino, Punia.
Pancho!
Pancho, sunt aici.
Este în regulă.
E în regulă, mama.
Oh, sărăcuţele de voi. Probabil v-aţi speriat foarte rău.
Guvernul german
va avea grijă de poporul polonez.
Ne bazăm pe populaţia Varşoviei
să accepte intrarea forţelor germane
în linişte, onorabil şi cu calm.
Sunt aici, mama.
Să mergem.
Folosesc clădirile noastre ca depozit de arme.
Această ţară este la pământ.
Am crescut cu aceşti oameni.
Evrei, alte neamuri...
Nu conta pentru familia mea. Niciodată nu a contat pentru mine.
Bună ziua, domnilor.
Herr Heck.
Mulţumesc, Jerzyk.
Bună.
E groaznic, Frau Zabinska.
Da. Este.
Ştii, nu te aşteptam.
Îmi pare rău. Soţul meu nu e aici, aşa că ...
Putem vorbi?
Da, desigur. Te rog.
Grădina zoologică se va închide. Îmi pare rău să-ţi spun asta.
Nu înţeleg ce vrei să spui.
Pentru război...
Carne, lemn de foc,
săpun ... Nu.
Nu. Nu poate fi adevărat.
Animalele?
Toate?
E o tragedie, ştiu.
Dar eu văd o cale de ieşire din asta.
De asta am venit.
Dar trebuie să mă asculţi. Trebuie să ai încredere în mine.
Aş putea să duc animalele în Germania.
Vor fi în siguranţă acolo.
Ştii că poţi avea încredere în mine.
Şi când războiul se termină, le aduc înapoi.
Dar dacă războiul ajunge în Germania?
E un gând teribil, ştiu, şi un coşmar pentru mine,
dar trebuie să spun că forţele aliate sunt foarte slabe.
Mă aştept ca totul să se termine foarte curând.
Vreau să salvez cele mai bune exemplare din grădina ta.
Şi pot să le asigur un viitor, indiferent de ce s-ar putea întâmpla.
Putem face acest lucru împreună, Frau Zabinska.
Putem salva animalele tale împreună.
Ce crezi?
Da.
Desigur, trebuie să facem asta.
Voi aduce camioanele cât de repede pot.
Animalele tale vor fi bine. Îţi dau cuvântul meu.
Nu ştiu cum să-ţi mulţumesc.
Ca de la un iubitor de animale la altul, nu?
Ce vrei să spui?
Lutz Heck o să ne ia toate animalele?
Nu, doar pe cele expuse în grădină, pentru a le ţine în siguranţă.
Ah, dar înseamnă aproape toate, Punia.
E tot ce ne-a mai rămas pentru a păstra grădina zoologică în funcţiune.
De ce nu a aşteptat să vorbească cu mine?
A spus că nu este timp.
Jan, el vrea să ajute.
Aşa că i-am dat permisiunea.
El nu are nevoie de permisiunea noastră, Punia.
Nu înţelegi? E şeful zoologilor lui Hitler.
Lutz Heck deţine grădina noastră zoologică.
Dumnezeule!
Jerzyk, aşteaptă. Aşteaptă, te rog.
Ai grijă de tine, frumuseţea mea.
Pune-l în camionul lui Herr Heck.
Vino.
Mulţumesc, Jan.
La revedere, Frau Zabinska.
Cel mai bogat cizmar din oraş
a luat măsura micuţului picior în camera lui
, în care se mai aflau alte zeci de perechi de pantofi minunaţi...
S-a aşezat, şi a făcut, cât de bine a putut,
o pereche de pantofi mici ...  Ah!
Cred că tata s-a întors la timp pentru Anul Nou.
Un an nou, domnilor.
Este absolut necesar?
Da.
Încetaţi! Ce faceţi?
Aceste creaturi nu vor supravieţui iernii.
Este un ordin de la comandant. Nu pot face nimic.
Opriţi-vă!
Mama! Mama, cine trage?
Mama, trag! Cine trage?
Vreau să se oprească.
Spune-mi, unde e proprietarul? A plecat.
Îi spui soţiei lui că vreau să vorbesc cu ea?
Au plecat în vacanţă.
Am crezut că am văzut-o. Probabil m-am înşelat.
Ia-le de aici.
Continuaţi să mergeţi, copii.
Dr. Korczak. Da.
Dr. Korczak? Nu prea repede.
Nu vă îndepărtaţi.
Îi scot pe evrei din casele lor,
şi ne duc pe toţi în ghetou.
L-au luat pe Maurycy de parcă era un criminal.
Pe acel om inteligent, bun, de parcă era un nimic.
Vom merge acolo unde vor să mergem, asta e tot.
Şi când războiul se termină,
ne vom întoarce acasă.
Te cunosc de când eram copii, Jan.
Haide, Szymon. Ce vrei de la mine?
Aş vrea să-mi ţin colecţia mea de insecte aici, la tine.
Nu pot să o iau cu mine.
Vreau să fie în siguranţă. E munca mea de-o viaţă, ştii asta.
Desigur, Szymon, da. O putem ţine la subsol.
Este uscat acolo, ca o temniţă. Şi nimeni nu o va găsi.
Mulţumesc, Jan. Mulţumesc.
Avem spaţiu.
Avem cămara de la etaj.
O putem ascunde pe Magda acolo.
Antonina.
Este o fiinţă umană.
Ar însemna un evreu ascuns în casa noastră.
Nu-i putem da nici măcar un pahar cu apă.
Înţelegi asta? Mmm.
Am putea fi împuşcaţi pentru un pahar cu apă.
Deci, o să închidem ochii, şi o lăsăm să se descurce...
Cea mai bună prietenă a noastră.
Trebuie să fim siguri de asta.
Gândeşte-te bine pentru că ...
Trebuie să fim foarte siguri.
Absolut nici un sunet pe timpul dimineţii.
Nimic, înţelegi?
Bucătăreasa pleacă la ora 1:00. Va dormi în timpul zilei.
La miezul nopţii, patrula pleacă, şi poţi ieşi.
Cât timp pot sta?
Nu am unde să mă duc.
Vei sta până se termină.
Au făcut-o.
Au mutat toţi evreii în spatele zidurilor din districtul Nalewki.
Şi le dau foarte puţină mâncare.
O, Doamne. Fără lemne, nimic pentru a se încălzi.
Ai mai auzit ceva despre Maurycy?
Practică dreptul într-o băcănie. Asta este tot ce ştiu.
Nu pot intra acolo, Magda.
Nimeni nu intră în ghetou, fără un permis.
Ascultă,
există oameni pe care îi cunosc,
oameni care încearcă să ajute.
Au camioane, au arme.
Şi vor să folosească grădina zoologică ca punct de tranzit.
Ce vrei să spui?
Un loc unde să ascundă evreii, până le găsesc nişte case sigure.
Un prieten este altceva, unul singur.
Dar, mai mulţi? Asta e periculos, Jan. ai spus-o chiar tu.
Ei mor de foame, Antonina.
La numai doi kilometri de noi.
Sunt prinşi şi înfometaţi ca şobolanii într-o pivniţă.
Câţi?
Imposibil de spus.
Şi pentru cât timp?
Vor fi oaspeţii noştri, până când le găsim un loc sigur.
O grădină zoologică umană.
Trebuie să păstrăm aparenţele, sau suntem pierduţi.
Dar orice ar fi, orice am face,
trebuie să-i ascundem aici.
Înţelegem că biroul de război vrea să închidă grădina noastră.
O consecinţă nefericită a ocupaţiei. Îmi pare foarte rău.
Am vrea să salvăm gradină, dacă putem.
Ne-a luat mulţi ani să o punem pe picioare.
Sunt sigur că înţelegi.
Înţeleg.
Ce propui, Frau Zabinska?
O fermă de porci, Herr Heck.
O fermă de porci?
Este o glumă? Nu.
Oamenii tăi au nevoie de hrană.
Ofiţerii tăi, au nevoie de carne.
Trebuie să păstrăm grădina zoologică funcţională, Lutz.
Vom creşte porci în ţarcuri pentru a-ţi hrăni oamenii,
şi vom salva grădina zoologică.
Porci. Ei bine, sunt ieftini la fermă, desigur, dar cum o să-i hrăniţi?
Am putea colecta gunoiul din ghetou.
Desigur, cu permisiunea ta.
Înţeleg punctul tău de vedere.
Exemplarele tale erau valoroase. Asta e foarte adevărat.
Bizonul era extraordinar. Un specimen perfect, şi o pierdere teribilă.
Am vorbit despre asta cu Hermann Goring,
şi sunt fericit să vă spun că a fost de acord cu mine.
Voi începe un program de creştere în această vară.
Vei creşte bizoni?
Nu, acest plan nu are un scop, nu are ambiţie.
Nu, intenţionez să creez o rasă de bouri din bizoni.
Bouri. Dar...
Dar au dispărut de 300 de ani, Lutz.
Sunt creaturi din poveşti acum.
Exact asta e şi ideea. Intenţionez să-i aduc înapoi.
Nu se poate aşa ceva.
Nu ştiam că ai atât de puţină încredere în mine, dr Zabinski.
Mi-am dedicat viaţa studiului geneticii,
şi sunt expert în înmulţirea animalelor.
Sunt un expert în acest domeniu.
Şi cred că ştiu mai mult decât oricine.
Chiar mai mult decât tine.
Herr Goring trebuie să te respecte foarte mult.
Oh, cred că da, da.
Ei bine ... Cred că va funcţiona cu porcii.
Sunt sigur că Goring va fi mulţumit de idee.
Şi ce ironie, o fermă alimentată de gunoiul evreiesc.
Chiar sub nasul lor.
Noroc!
Bună, Lutz. Ce este asta? Jan.
Duceţi-i în ţarc, şi închideţi poarta!
Cu grijă, este foarte temperamental.
Îi împerechezi aici?
Au nevoie de habitat natural.
Ne-am gândit la grădina voastră, dar trebuia să ne luptăm cu superiorii.
Şi apoi aţi venit la uşa mea,
ca şi cum mi-aţi fi citit mintea.
Ai pavat drumul meu cu porci.
Ce idee minunată, şi ce noroc pentru noi!
Voi lucra cu el.
Îl putem supraveghea uşor cu bizonii lui aici.
Ei bine, are încredere în tine, asta e clar.
Eşti slăbiciunea lui.
Nu ştiu cum să-ţi cer să faci asta.
Atunci nu-mi cere.
Pur şi simplu o voi face, asta-i tot.
Mâncarea pentru porci este pregătită. Trebuie să plec.
Ne vedem mai târziu, dragă.
Stai!
Este fermierul de porci din Varşovia.
Sus! Sus!
Arată bine.
Este în regulă.
Zabinski!
Scuzaţi-mă.
E carne de porc. Ascunde-o.
Deci, ce face Magda? E bine?
Da. Îşi face griji pentru tine.
Ce puteam face? Nu am avut de ales.
Nu-mi pot ascunde acest chip.
Uh ... E ...
E mai rău decât mi-am imaginat.
E o tânără fată acolo.
Este un ... Un copil.
Şi doi soldaţi sunt cu ea.
Nimeni nu e în siguranţă.
Nu ştiu ce se va întâmpla acum.
Ce intenţionează să facă cu noi, Jan?
Mulţumesc.
Trebuie să vă opriţi, copii.
Avem nevoie de coji pentru supă.
Dr. Korczak. Îmi pare rău, nu avem nimic altceva de mâncare.
Nu, nu, trebuia să-mi dau seama. Uh, putem vorbi în particular?
S-ar putea să te ajut. Da, desigur.
E carne de porc. Voi aduce mai multă când pot.
Pot să te scot de aici.
Oamenii îţi ştiu cărţile. Vor avea grijă de tine.
Ar trebui să mergeţi cu mine, dr Korczak.
Şi cum rămâne cu copiii?
Cum rămâne cu ei, Dr. Zabinski?
Inima mea nu este diferită de a ta.
Eu nu ar trebui să fiu aici, nici ei nu ar trebui să fie aici,
la fel şi tu.
Hai! Hai! Hai.
Acoperă-te.
Te pot ajuta. Trebuie să stai foarte, foarte liniştită.
Foarte liniştită.
Aici, urcă, haide.
Stai jos.
Foarte bine.
Treci dincolo.
Stai!
Staţi acolo, şi ascultaţi-mă.
Vă ducem într-un tunel.
Şi veţi sta noaptea acolo.
Patrula germană vine în zori.
Dar veţi fi luaţi înainte
şi scoşi din Varşovia.
Înţelegeţi?
Plecaţi. Capul jos.
Repede. Prin tunel.
Du-te prin tunel.
Bună.
Hei.
Este un bucătar care vine în fiecare dimineaţă.
Te rog, nu trebuie să scoţi niciun sunet.
Vrei să-mi spui numele tău?
Al meu este Antonina.
Un loc nou poate părea neprimitor.
Dar îţi promit, vei fi bine.
Voi sta cu tine, dacă doreşti.
Sunt chiar aici.
Acum.
Bună treabă, Jan.
Armata îi aşteaptă în Lomza. Mult noroc.
Dacă îmi spui numele de familie,
îi putem căuta.
Poate reuşim să-i aducem aici.
Prin ce lucruri cumplite trebuie să fi trecut...
Tatăl meu a murit.
A fost împuşcat în St. Petersburg.
Eram...
Da, eram de vârsta ta.
Am stat la prieteni, uneori,
sau la străini.
Am fugit mulţi ani.
Şi nimeni nu ştie cât de greu este,
o viaţă în care să te ascunzi mereu.
Niciodată nu ştii cine sunt duşmanii tăi,
sau în cine poţi să ai încredere.
Poate de aceea iubesc animalele atât de mult.
Te uiţi în ochii lor,
şi ştii exact ce este în inima lor.
Ei nu sunt ca oamenii.
Trăim într-o grădină zoologică.
Acolo eşti,
într-o grădină zoologică.
Cele mai multe dintre animale au fost duse de aici, din cauza bombardamentelor.
Dar ea,
ea a scăpat.
În linişte...
Pe aici.
Femeile şi copiii vor rămâne aici, în subsol,
până când vom găsi o casă sigură unde să vă ducem.
Vom fi oposumi acum.
Vom dormi dimineaţa, când bucătarul este aici.
Voi cânta la pian după miezul nopţii,
şi veţi şti că puteţi ieşi.
Dar, dacă auziţi pianul în timpul zilei, trebuie să vă ascundeţi.
E atât de frig astăzi.
Vrei să faci mai multă supă?
Îi vom împerechea în vara asta.
Va fi în călduri pentru o scurtă perioadă.
Da, o zi de cel mult. Exact.
Mă tem că te-am obosit cu toată discuţia noastră.
Oh, nu, deloc. Îmi place compania ta.
Chiar aşa?
Totuşi, cred că e timpul să plec.
La revedere, Antonina.
Nu avem prea mult timp, d-na Aszer.
Prietenii tăi te aşteaptă la Lodz.
Rys, te rog, du-o la etaj.
La revedere, verişoară! Să ne vizitezi din nou!
Mereu am vrut să desenez ...
Dar nu am fost niciodată bună la asta.
Sper că într-o zi, o să mă înveţi şi pe mine?
Putem vedea iepuraşul?
Cum se numeşte?
Îi spun Piotr.
A fost numele fratelui meu.
Şi care e numele tău?
Îmi spuneau Urszula.
Urszula înseamnă Ursoaica.
Ştiai asta?
Da.
Tatăl meu obişnuia să-mi spună aşa.
Bună seara. Bună.
E aproape suportabil astăzi.
Herr Heck, doamnă.
Oh.
Ce surpriză. Nu te aşteptam astăzi.
O surpriză plăcută, sper.
Desigur. Întotdeauna.
Mai am o surpriză pentru tine.
Fata noastră este pregătită. Vino.
Ia funia, ţine-o liniştită.
Cu grijă.
Acum, haide, haide. Haide.
Asta e.
Unde sunt pantofii tăi?
Cred că i-am uitat la grajd.
Încalţă-te, te rog. Nu mai eşti un copil.
Sus!
Hai! Hai! Hai!
Da?
Dr. Zabinski? Da.
Sunt Dr. Ziegler. Sunt directorul biroului de muncă din ghetou.
Am venit să văd insectele.
Szymon a murit.
Szymon şi cu mine am vânat împreună de multe ori.
Sunt şi eu puţin fascinat de insecte.
Un entomolog amator, s-ar putea spune.
Minunat.
Ce colecţie extraordinară.
Szymon a murit de ulcer.
I-a distrus stomacul. Nu l-am putut salva.
Este aşa o tragedie pentru mine.
L-am respectat foarte mult.
Uh ...
Szymon mi-a spus despre voi.
El...
A spus unele, um ...
Lucruri interesante.
Uh ...
Ascultaţi-mă.
Zidurile ghetoului sunt lipite de clădirea unde este biroul.
Avem două uşi.
Una se deschide în partea liberă a oraşului,
cealaltă în ghetou.
Se poate ieşi şi intra uşor, mă înţelegeţi?
Da.
O să vă dau acte care să vă permită accesul în ambele direcţii.
Dr. Zabinski, bine aţi venit la Oficiul Muncii.
Poţi scoate muncitorii afară,
Iar eu mă voi asigura că au semnat de intrare.
El este Dr. Zabinski. Lucrează pentru mine.
Poate să iasă şi să intre aici oricând.
El este dr. Zabinski, poate să intre şi să iasă oricând doreşte.
Deschide poarta!
Aştept cu nerăbdare să lucrez cu tine.
Scoate-i de acolo. Adu cât de mulţi poţi.
Mergeţi.
Veniţi.
Mulţumesc. Mergeţi.
La dreapta, la dreapta.
Aveţi grijă.
La revedere. Ne vedem în curând.
Cine este?
Ce vrei să spui? Lucrează pentru mine. Sunt Dr. Jan Zabinski.
Da, dar cine este el? Nu l-am văzut până acum.
El este Dr. Kleinhauser.
Este cu mine.
Vrei să merg la Biroul Muncii?
Vrei să pierd timpul doctorului Ziegler, timpul său preţios,
să-l chem până aici, ca să vorbească cu tine,
şi să-ţi spună că el este cu mine?
Ce vrei?
Îmi pare rău, dr Zabinski.
Scuzele mele, Dr. Kleinhauser.
Continuă să mergi.
Magda!
Sunteţi de acord să stau aici?
Veţi fi în mare pericol.
Vrei să vii la culcare?
Nu dorm.
Este în regulă.
Să stăm împreună
puţin timp.
A fost aici azi?
Da.
Femela e puternică. Va naşte la primăvară.
Ţi-a...
Ţi-a făcut baie, Punia? Te-a spălat pe mâini?
Nu.
Jan.
Aproape că am fost prinşi astăzi.
Antonina? Ce este?
Îmi pare rău.
Nu fi prostuţă. De ce să-ţi pară rău?
Vreau să fac ceea ce este bine.
Inima mea vrea asta, însă trupul meu simte doar repulsie...
Şi nu ştiu ce să fac.
Este o lume nouă, Antonina.
Vieţile noastre sunt întoarse cu susul în jos.
Cum putem să mai discernem ceva acum?
Domnişoară, nu găsesc borcanele cu fasole, nici ...
Trebuie să continuaţi să utilizaţi unguentul pentru mâini, d-na Zabinska.
Aşa cum v-am spus. Acum, vă voi verifica pulsul.
Mulţumesc, doctore.
Pietrasia, te superi? Nu, nu.
Îmi pare rău, doctore. Nu v-am văzut venind.
Ştii, am fost nevoiţi să concediem majoritatea îngrijitorilor.
Vremurile sunt foarte grele.
Nu e vina ta.
Aţi fost mereu bună cu mine, d-ră. La fel şi soţul dumneavoastră.
Iar acum, o să fiu şi eu la fel.
Aveţi grijă.
Atenţie. Atenţie.
Mâine va începe evacuarea ghetoului.
Faceţi-vă bagajele, şi pregătiţi-vă pentru relocare.
Acum, ascultă o poveste veche.
Am scris-o pentru tine. Este o poveste pentru copii.
Deci ... Dr. Korczak ...
Unde vă duc?
Mergem într-un loc numit Ro,
pentru a vizita un mare magician.
Numele lui este Zi. Este un foarte bun prieten de-al meu.
Da.
Dr. Korczak, maşina mea este afară, lângă poartă.
E chiar afară, acolo.
Este imposibil.
Am nevoie de ajutorul tău acum, sau frica va fi greu de gestionat.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, dr Zabinski.
La revedere.
Rugaţi-vă pentru noi.
Ce înseamnă asta?
Uite cine a apărut...
Fermierul de porci din Varşovia.
Ce va face crescătorul de porci acum, mă întreb...
Cine ştie, Herr Heck?
Un om ar putea fi surprins.
Vine aici oricând doreşte.
Te atinge oricând are chef.
Ce vrei să fac? Nu-i pot spune să plece.
Trebuie să lucrăm cu el, am fost de acord.
Era singura modalitate de a face acest lucru.
N-am fost de acord cu asta. Niciodată.
Cu ce? Acest...
Acest dans al tău cu el.
Acest joc pe care-l joci cu el.
Nu înţelegi. Mă sperie.
Sunt aici cu o casă plină de oameni disperaţi,
iar el vine aici, şi mă sperie,
şi tu nu eşti aici.
Şi nu pot face nimic. Nu eşti aici.
Oamenii mor, Antonina.
Mii de oameni mor.
Şi tu eşti aici... Stai ascunsă, în siguranţă.
Nu ştii. Nu ştii.
Bunici, femei, copii.
Copii de doar câţiva ani.
Şi eu încerc să-i ajut, dar ei mor în mâinile mele.
Şi tu nu ştii.
Nu ştii cum e.
Şi stai aici,
jucându-te cu acel om.
Jan, chiar nu vezi?
Îi aparţinem.
Suntem ai lui acum.
Antonina. Antonina.
D-na Anzelowna? Da?
Şi mama ta?
Afară. Vino afară. Afară.
Aici, în genunchi. În genunchi.
Jos! Jos!
A fost părul ei?
A fost culoarea părului?
Desigur că nu.
Cineva le-a spus.
În această zi, 19 aprilie, 1943,
în ajunul zilei de naştere a lui Adolf Hitler,
Reichsfuhrerul Heinrich Himmler a anunţat
exterminarea finală a ghetoului din Varşovia.
Ridicaţi-vă, cetăţeni ai Varşoviei.
Alăturaţi-vă fraţilor şi surorilor voastre în luptă.
Astăzi, ghetoul nostru va fi lichidat.
Ghetoul din Varşovia nu va mai fi.
Astăzi este 19 aprilie. Paştele începe în seara asta.
Putem să avem Seder?
Antonina?
Eu o ştiu pe de rost.
Ninge.
Ce este?
Mama?
Ard ghetoul.
Iată bani şi documente. O vom muta pe d-na Mayzel la Bramki.
Pe doamna Poznanska o duc în Foksal Street.
Jan ... Da, bine.
Cum ai ajuns aici?
Te-am urmărit.
Nu mă laşi să merg nicăieri.
Pleacă.
Lasă-mă! Linişte.
Daţi-i foc.
Unde e mama ta?
E la doctor.
MMM-hmm.
Şi tatăl tău?
E în Zalesie, cred.
Zalesie?
Pun pariu că e frig afară.
De când e acolo?
De o săptămână. Adică, o lună.
O lună? E ceva timp.
Am crezut că l-am văzut ieri.
Nu, ţi-am spus. E în Zalesie.
Ei bine, îmi place Zalesie.
Îmi place să înot acolo, în lac. E frumos.
Pun pariu că ai vrut să mergi şi tu să înoţi.
De aceea ai ţipat la tatăl tău pe strada Zurawia.
Nu.
Atunci de ce ai ţipat?
Nu trebuia să părăsesc grădina zoologică.
Vreau să vorbesc cu părinţii tăi.
Spune-le că am trecut pe aici.
Da.
Dar tata este în Zalesie.
Am uitat.
Tatăl tău e în Zalesie.
Foarte bine că mi-ai amintit.
Părinţii tăi trebuie să fie mândri de tine.
Spune-le că ar trebui să fie mândri de tine.
Heil Hitler. Heil Hitler.
Hitler este terminat!
Nu a fost nimic.
E o fetiţă, tata.
Am numit-o Teresa, la fel ca pe sfântă.
Oh, e un nume bun. E un nume frumos.
Bună, Teresa.
Eşti bine? Da.
Mă simt minunat.
Aici radio Varşovia...
Este 1 august 1944.
Aici radio Varşovia.
Armata poloneză de eliberare a ridicat armele împotriva Reich-ului nazist.
Facem apel la toţi cetăţenii Varşoviei
pentru a elibera oraşul nostru şi ţara noastră.
Armata germană nu trebuie să reziste.
Urmaţi-mă.
Aici radio Varşovia. Aici radio Varşovia.
Acum!
Ţinteşte.
Trage...
Acolo.
Hai! Hai! Hai!
Mi s-a spus că a fost împuşcat în gât.
Germanii l-au dus într-un lagăr,
dar nimeni nu ştie unde.
Îmi pare rău, doamnă.
Aici radio Varşovia. Aici radio Varşovia.
Cetăţeni ai Varşoviei, vă recomandăm să plecaţi imediat.
Oraşul nu mai este sigur.
Repet, nu sunteţi în siguranţă.
Luaţi numai ce puteţi transporta.
Plecaţi imediat.
Aici radio Varşovia.
Armata poloneză este depăşită.
Ofensiva sovietică a început,
iar armata germană se retrage.
Nu sunteţi în siguranţă. Aici radio Varşovia ...
Herr Heck ia bizonul din Varşovia.
Doamnă, nu plecaţi din grădina zoologică.
Trebuie să aflu ce s-a întâmplat cu Jan.
Doa ... Trebuie să ştiu.
Ţi-ai făcut bagajele.
Războiul a luat altă turnură. M-au chemat la Berlin.
Ce ghinion pentru noi.
Ne pare rău că pleci.
Sunt aici să te întreb ceva, prietene,
îl caut pe soţul meu.
A fost capturat de trupele germane.
A fost luat de la grădina zoologică?
Nu. Din Oraşul Vechi.
Partizanii polonezi luptă în Oraşul Vechi.
Ce făcea Jan acolo?
Cumpăra iarbă pentru bizon.
Ce ai spus?
Jan cumpăra iarbă şi a fost capturat.
De ce eşti de fapt aici, Antonina?
Speram că mă poţi ajuta să-l găsesc.
Ca un semn al prieteniei noastre.
Ar putea fi mort.
Ar putea fi.
Nu ştiu. Nu ştiu nimic.
Şi ce îmi oferi în schimb?
Sunt curios să ştiu.
Jan mi-a ascuns lucruri?
Nu, desigur că nu.
Mă minţi, Antonina?
Nu.
Vreau doar să aflu ce s-a întâmplat cu soţul meu.
Şi dacă e mort, vreau să-l îngrop.
Hitler ist kaputt! L-am auzit pe fiul tău spunând asta.
E doar un copil, Lutz.
Nu înseamnă nimic pentru el, este doar un joc.
Aude lucruri şi le repetă, asta e tot ...
Unde le aude?
A ...
Nu ştiu.
Oamenii vin şi pleacă tot timpul ... Cine vine şi pleacă?
Soldaţi şi gardieni şi ...
Crede-mă, nu înseamnă nimic pentru el.
A auzit de la tatăl lui? Da?
Nu.
Mă minţi, Antonina.
Pot să văd asta în ochii tăi.
Nu.
Nu!
Nu, Lutz! Nu!
Uită-te la mine.
Mă dezguşti.
Deci aşa stau lucrurile.
Te-ai prefăcut bine.
Dar mă întreb
ce altceva ai mai ascuns de mine?
Ce-ai mai făcut, Frau Zabinska,
în micuţa ta grădină zoologică?
Scuze!
Jerzyk!
Trebuie să-i ducem de aici. Herr Heck ştie.
Vom fi bombardaţi.
Herr Heck vrea să plecaţi.
Toată lumea!
Luaţi-vă lucrurile. Vin! Repede, vin germanii!
Mergi! Plecaţi!
La camion...
Da, repede. La camion.
Repede, vă rog. Trebuie să vă grăbiţi!
Repede. Mergeţi.
Întoarce-te când se termină războiul, promite-mi.
Ea vine cu noi! Repede, băieţi!
Rys, urcă în camion. Nu, nu mă duc.
Nu! Rys!
Ia-o pe Teresa, te prindem din urmă.
Promite-mi că te grăbeşti.
Da, te rog, du-te! Te voi găsi, repede!
Du-te jos, ascunde-te. Nu scoate niciun sunet.
Căutaţi peste tot.
Hei!
Opreşte-te!
Stai! Lutz.
Aruncă arma!
Am spus să arunci arma acum.
Te rog.
Nu face asta.
Câţi?
Câţi ai ascuns?
Nu ştiu câţi au fost.
Închide-o acolo. Închide-o!
Fă-o, Rys.
Fă ce spune el. Fă exact ce-ţi spune el.
Haide!
Ce fel de om împuşcă un copil nevinovat?
Nu ai nici o idee despre ce fel de om sunt.
Oh, dar eu ştiu.
Ştiu, Lutz.
Eşti un om bun.
Eşti un om inteligent, un om care apreciază viaţa.
Nu eşti genul de om care ar împuşca un copil.
Mama!
Nu, Lutz! Nu!
Ah! Nu!
Rys.
Mama.
Nu plânge, mama.
Nu plânge.
Sunt aici.
Nu cred că pot merge. Mă poţi ajuta, dragă?
Hei! Jerzyk!
Hei.
Eşti aici.
E casa mea, fiule, nu? Unde altundeva să mă duc?
Eşti acasă, da?
Rys, priveşte.
Aici. Este o căpşună.
Jan!
Peste 300 de "oaspeţi" au fost ascunşi în grădina zoologică,şi în vila Zabinski,
în timpul ocupaţiei naziste. Unii au stat ani, alţii doar câteva zile.
Doar doi dintre aceştia, Rosa Anzelowna şi mama ei, au fost ucise după ce au
au fost transferate la o casă din Varşovia. Restul au supravieţuit...
Două decenii mai târziu, Antonina şi Jan Zabinski au fost recunoscuţi
ca Drepţi între popoare, de către Yad Vashem, în Israel,
pentru a onora astfel lupta lor împotriva naziştilor, şi salvarea a sute de evrei...
Lutz Heck s-a întors la Berlin, unde grădina sa zoologică fusese distrusă
de către armata aliată. Planul său de a reînvia bouri, a fost un eşec.
Varşovia a fost devastată de germani, şi de armata sovietică.
Mai puţin de 6% din populaţie a supravieţuit...
Totuşi, familia Zabinski a reconstruit grădina zoologică...
Grădina Zoologică din Varşovia este deschisă şi astăzi...
Traducerea şi adaptarea: Dorol Subtitrări-Noi Team/www.subtitrari-noi.ro
În colaborare cu: www.subtitrari-filme.com