TROIA
ACUM 3.200 DE ANI
DUPĂ ZECI DE ANI DE RĂZBOI, AGAMEMNON, REGELE MICENEI,
A SILIT REGATELE GRECIEI ÎNTR-O ALIANŢĂ SLABĂ.
NUMAI TESALIA RĂMÂNE NECUCERITĂ.
FRATELE LUI AGAMEMNON, MENELAU, REGELE SPARTEI, E SĂTUL DE LUPTĂ.
CAUTĂ SĂ FACĂ PACE CU TROIA,
CEA MAI PUTERNICĂ RIVALĂ A NOU-NĂSCUTEI NAŢIUNI GRECEŞTI.
AHILE, CONSIDERAT CEL MAI MARE RĂZBOINIC NĂSCUT VREODATĂ,
LUPTĂ ÎN ARMATA GREACĂ,
DAR DISPREŢUL LUI PENTRU CÂRMUIREA LUI AGAMEMNON,
AMENINŢĂ SĂ DESTRAME FRAGILA ALIANŢĂ.
Oamenii sunt bântuiţi de vastitatea eternităţii.
Aşa că ne întrebăm...
... vor avea isprăvile noastre ecou peste veacuri?
Ne vor auzi străinii numele mult după ce nu vom mai fi?
Se vor întreba cine am fost,
cu cât curaj am luptat,
cât de pătimaş am iubit?
TESALIA - GRECIA
Zi bună pentru corbi.
Îţi repet ce ţi-am spus şi ieri.
Ia-ţi oştirea de pe pământul meu.
Îmi place pământul tău.
Cred că o să rămânem. Îmi plac şi oştenii tăi.
Ieri, au luptat cu vitejie.
Nu bine, dar cu vitejie.
- N-o să lupte pentru tine. - Aşa au spus şi mesenienii.
Şi arcadienii şi epirii.
Acum luptă toţi pentru mine.
Nu poţi avea toată lumea, Agamemnon.
E prea mare, chiar şi pentru tine.
Nu vreau să mai văd un măcel.
Hai să isprăvim războiul ca odinioară.
Cel mai bun luptător al tău contra al meu.
Şi dacă învinge al meu?
Părăsim pentru totdeauna Tesalia.
Sunt un om mărinimos.
Dacă e să câştige omul meu, îţi poţi păstra tronul,
dar Tesalia va rămâne la porunca mea,
să lupte atunci când o chem.
Boagrius!
Acesta este omul meu.
Ahile!
Boagrius are efectul ăsta asupra multor eroi.
Ai grijă pe cine jigneşti, bătrâne rege.
Rege, Ahile nu e cu oştirea.
- Unde e? - Am trimis un băiat să-l caute.
Visam frumos.
Foarte frumos.
Regele Agamemnon m-a trimis.
- Vrea să... - O să vorbesc cu regele tău dimineaţă.
Dar, stăpâne, este dimineaţă.
Te aşteaptă.
Sunt adevărate poveştile despre tine?
Se spune că mama ta e o zeiţă nemuritoare.
Se spune că nu poţi fi ucis.
Nu m-aş mai împovăra cu scutul, nu?
Tesalianul cu care te lupţi
e cel mai mare om pe care l-am văzut vreodată.
Eu n-aş vrea să mă lupt cu el.
De aceea nimeni n-o să-şi amintească numele tău.
Poate ar trebui să ducem bătălia mâine, când o să fii mai odihnit.
Ar trebui să pun să fii biciuit pentru neobrăzarea ta!
Poate ar trebui să te lupţi tu cu el.
Ahile...
Uită-te la chipurile oamenilor. Poţi salva sute dintre ei.
Poţi isprăvi războiul cu o singură vânturare a săbiei.
Gândeşte-te câte imnuri se vor înălţa în cinstea ta.
Lasă-i să se întoarcă acasă, la soţiile lor.
Închipuie-ţi un rege care-şi duce singur bătăliile.
Ce privelişte ar fi asta!
Dintre toţi războinicii iubiţi de zei, pe el îl urăsc cel mai mult.
Avem nevoie de el, stăpâne.
Pentru moment.
Nu mai e nimeni?
Cine eşti tu, oşteanule?
Ahile, fiul lui Peleu.
Ahile?
Am să ţin minte acest nume.
Cârmuitorul Tesaliei poartă acest sceptru.
Dă-l regelui tău.
Nu e regele meu.
PORT DIN SPARTA - GRECIA
Camarazi de arme!
- Prietenie! - Prietenie!
Prinţi ai Troiei! În ultima noastră noapte împreună,
regina Elena şi cu mine vă salutăm!
Am mai avut conflicte.
Sparta şi Troia au dus multe lupte. Şi am luptat bine!
Dar l-am cinstit întotdeauna pe tatăl vostru.
Priam e un rege bun, un om bun.
L-am respectat ca adversar, îl respect acum ca aliat.
Hector, Paris, tineri prinţi, ridicaţi-vă.
Beţi cu mine.
Să bem pentru pace.
Pentru pace între Troia şi Sparta!
Fie ca zeii să ţină lupii pe dealuri şi pe femei în paturile noastre!
- Pentru zei! - Pentru zei!
Puternic braţ. Slavă zeilor că am făcut pace!
Am văzut mulţi oşteni de-ai mei doborâţi de acest braţ.
Sper să nu se mai întâmple.
Un singur om mânuieşte sabia mai bine ca tine.
- Ahile. - Nebunul ăla.
Dacă l-ar jigni, ar arunca cu suliţa şi în Zeus.
O vezi pe cea de colo? Am ales-o special pentru tine.
O mică leoaică.
Mulţumesc. Mă aşteaptă soţia la Troia.
Pe mine, nevasta mă aşteaptă acolo.
Nevestele sunt pentru prăsilă.
Mă înţelegi, să facă prinţişori. Distrează-te, noaptea asta.
Faceţi un vin grozav în Sparta.
N-ar trebui să fii aici.
Asta ai spus şi aseară.
Aseară a fost o greşeală.
Şi seara de dinaintea ei?
Am făcut multe greşeli săptămâna asta.
Vrei să plec?
Da.
Unde?
Departe.
Cât mai departe.
Am ceva pentru tine.
Perle din Marea Propontis.
Sunt frumoase.
Dar nu le pot purta.
Menelau ne-ar ucide pe amândoi.
Nu te teme de el.
Nu mi-e teamă să mor.
Mi-e teamă de ziua de mâine.
Mi-e teamă să te văd plecând pe corăbii, ştiind că n-o să te mai întorci.
Înainte să vii în Sparta, eram o nălucă.
Mă plimbam, mâncam şi înotam în mare...
Dar eram doar o nălucă.
Nu trebuie să te temi de ziua de mâine.
Vino cu mine.
Nu mă tachina.
Dacă vii, n-o să fim niciodată în siguranţă.
Oamenii o să ne vâneze, zeii o să ne blesteme.
Dar eu am să te iubesc.
Până în ziua când îmi vor arde trupul,
am să te iubesc.
Tecton.
Înainte de a pleca, adu jertfa cuvenită lui Poseidon.
Nu mai vrem alte văduve în Troia.
Capră sau porc?
Ce preferă zeul mărilor?
Îl voi trezi pe preot şi am să-l întreb.
Paris.
Ar trebui să dormim. Nu vom mai dormi pe uscat câteva săptămâni.
Nu mă deranjează să dorm pe mare.
Zeiţa Atena îmi cântă cântece de leagăn.
În seara asta, cine ţi-a cântat cântece de leagăn?
În seara asta?
Nevasta pescarului.
O făptură minunată.
Sper că nu te-a prins pescarul.
Era prea ocupat cu peştele.
- Ştii de ce am venit în Sparta. - Să facem pace.
Şi înţelegi că Menelau, regele Spartei, e un om foarte puternic.
Iar fratele său, Agamemnon, regele Micenei,
comandă toate oştile Greciei.
Ce legătură are cu nevasta pescarului?
Paris,
eşti fratele meu şi te iubesc.
Dar dacă faci ceva ce va pune în primejdie Troia,
am să te jupoi de viu.
Acum, du-te la culcare.
Mâine pornim la drum.
Frumoasă dimineaţă! Poseidon ne-a binecuvântat voiajul.
Uneori zeii te binecuvântează dimineaţa şi te blestemă după-amiaza.
Lăsaţi pânzele!
Mă iubeşti, frate?
M-ai apăra împotriva oricărui vrăjmaş?
Ultima dată când mi-ai vorbit astfel,
aveai 10 ani şi tocmai furaseşi calul tatei.
Ce ai mai făcut acum?
Trebuie să-ţi arăt ceva.
- Unde este? - Cine, stăpâne?
Jur pe părintele zeilor că te spintec, dacă nu-mi spui!
Rege!
A plecat.
Cu troienii.
Pescarul ăsta a văzut-o urcând pe corabia lor.
Cu troienii?
Cu tânărul prinţ, Paris.
Pregăteşte-mi corabia.
Întoarce corabia. Înapoi la Sparta.
Sus pânzele!
- Stai! - Nesăbuitule!
- Ascultă-mă. - Ştii ce-ai făcut?!
Ştii câţi ani s-a zbătut tatăl nostru pentru pace?
O iubesc.
Pentru tine e totul o joacă?
Cutreieri cetăţile, te iei de nevestele negustorilor
şi fecioarele din temple, şi crezi că ştii ce este dragostea?
Dar dragostea pentru tatăl tău? L-ai dezonorat luând-o pe corabie!
Şi dragostea pentru patria ta?
Ai lăsa Troia să ardă pentru femeia asta?
Nu te las să porneşti un război pentru ea.
Pot vorbi?
E adevărat ce spui. Am greşit faţă de tine şi faţă de tata.
Dacă vrei s-o duci pe Elena înapoi la Sparta, aşa să fie.
Dar eu mă duc cu ea.
- La Sparta? O să te omoare! - Atunci o să mor luptând.
Ţi se pare eroic, nu? Să mori luptând?
- Ai ucis vreodată un om? - Nu.
- Ai văzut un om murind în luptă? - Nu.
Eu am ucis oameni. I-am auzit şi i-am văzut murind.
Nu e pic de glorie în asta, pic de poezie.
Spui că vrei să mori pentru dragoste, dar nu ştii nimic despre moarte
şi nici despre dragoste!
Oricum, mă duc cu ea.
N-o să-ţi cer să duci războiul meu.
Ai făcut-o deja.
La Troia!
Întoarceţi corabia! Pânzele sus!
MICENE - GRECIA
- O vreau înapoi. - Fireşte.
E o femeie frumoasă.
O vreau ca s-o omor cu mâna mea!
N-o să am odihnă până nu ard Troia din temelii.
Credeam că vrei pace cu Troia.
Ar fi trebuit să te ascult.
Pacea e pentru femei
şi pentru cei slabi.
Imperiile sunt făurite prin război.
Toată viaţa ţi-am fost alături, m-am luptat cu vrăjmaşii tăi.
Tu eşti mai mare, tu aduni laurii. Aşa e rânduiala lumii.
Dar m-am plâns vreodată, frate? Ţi-am cerut vreodată ceva?
Niciodată. Eşti un om de onoare.
Fiecare grec ştie asta.
Troienii au scuipat pe onoarea mea.
Cine mă insultă pe mine, te insultă şi pe tine.
Iar cine mă insultă pe mine, insultă toată Grecia.
Vii cu mine la război, frate?
Întotdeauna am socotit că soţia fratelui meu e o nesăbuită,
dar s-a dovedit a fi de mare folos.
Nimic nu uneşte un popor ca duşmanul comun.
Troienii n-au fost niciodată cuceriţi.
Unii spun că nu pot fi cuceriţi.
Bătrânul rege Priam se crede de neatins în spatele zidurilor lui înalte.
Crede că zeul Soarelui o să-l apere.
Dar zeii îi apără
doar pe cei puternici!
Dacă Troia cade, eu voi stăpâni Egeea.
Hector conduce cea mai bună oaste din est.
Troia a fost clădită să reziste la zece ani de asediu.
Nu-i vom asedia zece ani.
O să-i atac cu cea mai mare forţă din lume!
Vreau toţi regii Greciei şi oştirile lor.
Trimite soli în zori.
Încă ceva.
Avem nevoie de Ahile şi de mirmidonii lui.
Ahile...
E greu de stăpânit. Poate lupta la fel de bine şi împotriva noastră.
Nu trebuie să-l stăpânim, ci să-l dezlănţuim.
Omul ăla s-a născut să curme vieţi.
Da, e un ucigaş iscusit. Dar ameninţă tot ce am clădit.
Înaintea mea, Grecia nu era nimic. Am unificat toate regatele ahee!
Am creat o naţiune din veneratorii focului şi mâncătorii de şerpi!
Eu clădesc viitorul, Nestor. Eu!
Ahile e trecutul.
Un om care nu luptă pentru niciun steag,
care nu e loial niciunei ţări.
Câte bătălii am câştigat cu tăişul săbiei lui?
Ăsta o să fie cel mai mare război pe care l-a văzut lumea.
Avem nevoie de cel mai mare războinic.
Numai de un om o să asculte.
Voi trimite o corabie în zori.
ITACA - GRECIA
Salutare.
Ni s-a spus că regele Odiseu s-ar ascunde pe aceste dealuri.
Odiseu?
Ticălosul care-mi bea vinul şi nu plăteşte niciodată.
Ar trebui să arăţi mai mult respect regelui tău, prietene.
Respect?
I-aş trage una peste bot.
Mereu pune laba pe nevastă-mea, şi încearcă s-o dezbrace.
Sper că generalii lui Agamemnon sunt mai isteţi decât solii săi.
Ce ai spus?
Vreţi să vă ajut în lupta împotriva troienilor.
Eşti...
Tu eşti?
Iartă-ne, rege Odiseu.
O să-mi fie dor de câine.
Regele Agamemnon îţi cere o favoare.
Desigur.
Nu ezita niciodată.
Învârţi frumos spada.
Ai emoţii?
Sunt mort de frică.
Mi-ai spus să nu schimb niciodată sabia în altă mână.
Da. Când o să ştii s-o foloseşti, n-o să mai aştepţi ordinele mele.
Reputaţia ta de ospitalitate devine repede legendară.
Patrocle, vărul meu.
Odiseu, regele Itacăi.
Patrocle...
Ţi-am cunoscut bine părinţii. Mi-e dor de ei.
Acum îl ai pe ăsta să te apere.
Înveţi de la însuşi Ahile.
Sunt regi ce ar ucide pentru onoarea asta.
Eşti aici la cererea lui Agamemnon?
Trebuie să vorbim.
Nu lupt pentru el.
Nu-ţi cer să lupţi pentru el.
Îţi cer să lupţi pentru greci.
S-au săturat să se lupte între ei?
- Deocamdată. - Pentru greci!
Troienii nu mi-au făcut niciun rău.
Au jignit Grecia.
Au jignit un om care nu şi-a putut ţine soţia lângă el. E treaba mea?
Treaba ta e războiul, prietene.
Chiar aşa? Ce, sunt târfa câmpurilor de luptă?
Agamemnon nu are pic de onoare...
Nu vreau să rămân în amintirea oamenilor ca mercenarul unui tiran.
Să lupte Ahile pentru onoare. Şi Agamemnon pentru putere.
Iar zeii să hotărască pe cine să ridice în slavă.
Lasă-l pe Agamemnon.
Luptă pentru mine.
Soţia mea o să fie mai liniştită, dacă te ştie lângă mine.
Şi eu la fel.
Va lupta şi Aiax în Troia?
Se spune că poate doborî un stejar dintr-o singură lovitură de topor.
Copacii nu ripostează.
Vom trimite cea mai mare flotă ce a existat vreodată.
O mie de corăbii.
O mie de corăbii?
Prinţul Hector e aşa bun cum se spune?
Cel mai bun dintre toţi troienii.
Unii spun că e şi cel mai bun dintre toţi grecii.
Chiar dacă nu vine vărul tău, sper să ne însoţeşti tu, Patrocle.
Avem nevoie de un braţ puternic ca al tău.
Nu-ţi folosi vicleşugurile cu vărul meu.
Tu ai săbiile tale, eu vicleşugurile mele.
Ne folosim de jucăriile date de zei.
Plecăm spre Troia în trei zile.
Războiul ăsta n-o să fie niciodată uitat.
Nici eroii ce vor lupta în el.
Se spune că regele Itacăi are limba oţelită.
Ştiam că o să vină după tine.
Cu mult înainte să te naşti,
am ştiut că o să vină.
Vor să lupţi în Troia.
Îţi fac alt lănţişor din scoici.
Ca cele pe care ţi le făceam când erai mic.
Îţi aminteşti?
Mamă...
În seara asta mă hotărăsc.
Dacă rămâi în Larisa,
o să-ţi găseşti liniştea.
O să găseşti o femeie minunată.
O să ai fii şi fiice şi ei o să aibă copii.
Şi o să te iubească.
Când n-o să mai fii, o să-şi amintească de tine.
Dar când copiii tăi o să moară, şi copiii lor după ei,
numele tău va pieri.
Dacă te duci la Troia,
gloria o să fie a ta.
O să se scrie poveşti despre victoriile tale mii de ani.
Lumea îşi va aminti numele tău.
Dar dacă te duci la Troia,
n-o să te mai întorci acasă.
Căci gloria ta umblă mână-n mână cu pierzania ta.
Şi eu n-o să te mai văd niciodată.
Eşti sigură că aşa va fi, mamă?
O ştiu.
TROIA
- Fiul meu. - Tată.
Paris...
Tată...
- Ea e Elena. - Elena?
Elena din Sparta?
Elena din Troia.
Am auzit zvonuri despre frumuseţea ta.
De data asta,
zvonurile au fost adevărate.
Bun venit!
Mulţumesc, bunule rege.
Vino, trebuie să fii obosită.
Uite.
A crescut.
E puternic.
Seamănă cu tatăl lui.
- Paris! - Briseis!
Iubită verişoară, frumuseţea ta e mai mare cu fiecare lună nouă.
Briseis...
Îl slujeşti pe Apolo acum.
Tinerii din Troia au fost devastaţi când Briseis a ales să fie vestală.
Unchiule.
Slavă zeilor că v-aţi întors sănătoşi!
- Pentru zei! - Pentru zei!
Pentru zei!
Tată, ştiu că ăsta e ultimul lucru care ne trebuia.
Este voia zeilor. Totul e în mâinile lor.
- Dar mă mir că l-ai lăsat s-o aducă. - Dacă-l lăsam să se bată cu Menelau,
ai îngropa un fiu în loc să primeşti o fiică.
Am putea trimite soli de pace lui Menelau.
Îl ştii pe Menelau. Le-ar pune capetele în ţeapă la poarta lui.
Ce vrei să fac?
Urc-o într-o corabie şi trimite-o acasă.
Femeile l-au iubit întotdeauna pe Paris. Şi el pe ele.
Dar acum e diferit.
Ceva s-a schimbat la el.
Dacă o trimitem acasă la Menelau, o s-o urmeze.
Asta e ţara mea şi ăştia compatrioţii mei.
Nu vreau să-i văd suferind ca fratele meu să-şi poată avea trofeul.
Şi nu doar spartanii vin după ea.
Menelau s-a dus la Agamemnon.
Iar el vrea să ne distrugă de ani de zile.
Când va izbuti, va controla mările.
Duşmanii ne-au atacat secole la rând. Zidurile noastre sunt încă în picioare.
Tată, nu putem câştiga războiul ăsta.
Apolo ne apără.
Nici Agamemnon nu se poate măsura cu zeii.
Câte batalioane mai are zeul Soarelui?
Nu batjocori zeii!
Când erai foarte mic, ai fost bolnav de vărsat.
Mânuţa ta ardea ca văpaia.
Vindecătorul nu credea că o să mai apuci ziua următoare.
Am coborât la templul lui Apolo şi m-am rugat până în zori.
Drumul de întoarcere spre palat a fost cel mai lung din viaţa mea.
Dar când am intrat în camera mamei tale, dormeai în braţele ei.
Febra dispăruse.
În acea zi, am făgăduit să-mi închin toată viaţa zeilor.
N-am să-mi încalc făgăduiala.
Vreme de treizeci de ani am luptat pentru pace.
Ştiu, uneori, Paris îşi dă în petic.
O mie de bătălii de-aş purta, şi tot nu l-aş lăsă să moară.
Iartă-mă, tată, dar nu vei lupta tu.
Vin după mine.
Vântul îi aduce mai aproape.
Dacă am pleca?
În seara asta. Chiar acum.
Dacă ne-am duce la grajduri, am lua doi cai şi am pleca?
Am călări spre est.
- Şi unde să mergem? - Departe de aici.
Aş putea vâna căprioare, iepuri. Ca să ne hrănim.
Dar asta e casa ta.
Tu ţi-ai lăsat casa pentru mine.
Sparta n-a fost niciodată casa mea.
Părinţii m-au trimis acolo la 16 ani ca să mă mărit cu Menelau.
- Dar n-a fost niciodată casa mea. - O să trăim din roadele pământului.
N-o să mai avem palate, servitori... N-avem nevoie de aşa ceva.
Şi familia ta?
I-am proteja. Dacă n-am fi aici, ce nevoie ar fi de război?
Menelau n-ar renunţa. Ne-ar urmări până la capătul lumii.
El nu cunoaşte pământurile astea. Eu da. Ne-am putea pierde imediat.
Nu-l cunoşti pe Menelau.
Nu-l cunoşti pe fratele lui.
O să ardă fiecare casă din Troia ca să ne găsească.
N-o să creadă că am plecat.
Şi chiar dacă o să creadă, o să le ardă în ciudă.
Atunci o să-i uşurez sarcina.
O să mă înfăţişez înaintea lui şi o să-i spun că eşti a mea.
Eşti foarte tânăr, iubitul meu.
Suntem de-o seamă.
Eşti mai tânăr decât am fost eu vreodată.
Pe poziţii!
Pânza neagră. Este corabia lui Ahile.
Ce face nebunul?
Vrea să cucerească plaja Troiei cu 50 de oameni?
Vâsliţi, mirmidoni!
Stăpâne...
Să-i aşteptăm pe ceilalţi?
- Ne-au adus să luptăm, nu? - Dar ordinele lui Agamemnon...
Lupţi pentru mine sau pentru el?
Pentru tine, stăpâne.
Atunci luptă pentru mine.
Lasă-i pe vasalii lui Agamemnon să lupte pentru el.
Faceţi loc!
Tecton, Garda Apoloniană e pregătită?
- Aşteaptă la porţile cetăţii. - Bine. Mă duc acolo imediat.
Lisandru, când e gata oastea?
Jumătate din oameni vin din provincie. Trebuie înarmaţi...
- Când? - La prânz.
Mai repede.
Vreau patrule în afara cetăţii.
Să fie verificată fiecare casă, fiecare izlaz...
Toţi troienii să intre în cetate.
Dacă nu pot merge, îi aduceţi pe sus.
Patrocle!
Lasă lancea jos.
- Lupt cu troienii. - Nu azi.
Sunt gata. M-ai învăţat să lupt.
Şi eşti un ucenic bun. Dar încă nu eşti un mirmidon.
Uită-te la oamenii ăştia.
Sunt cei mai fioroşi din toată Grecia. Fiecare a sângerat pentru mine.
- Tu o să păzeşti nava. - Dar ăsta e război!
Nu pot lupta cu troienii, dacă am grija ta. Păzeşte corabia.
Troieni!
Toată viaţa am trăit după un principiu!
Şi principiul e simplu:
cinsteşte-i pe zei, iubeşte-ţi femeia
şi apără-ţi ţara.
Troia e mama noastră, a tuturor.
Luptaţi pentru ea!
Mirmidoni!
Fraţii mei de spadă...
Mai degrabă lupt alături de voi decât lângă o oaste de mii!
Nu uitaţi, suntem adevăraţi lei!
Ştiţi ce ne aşteaptă dincolo de plaja aia?
Nemurirea! Luaţi-o! E a voastră!
Apăraţi poziţiile!
Arcaşi!
Arcaşi, pregatiţi!
În formaţie!
Omul ăla vrea să moară.
La ordinul meu...
Rupeţi rândurile!
Să câştige el această bătălie. Noi vom câştiga războiul.
Oferă-i cât mai multe bătălii,
şi oamenii vor uita cine este regele.
Aiax, trebuie să vezi asta.
Uitaţi-vă la el.
Vrea ca toată gloria să fie numai a lui.
Vâsliţi, putorilor! Vâsliţi!
Mor greci! Vâsliţi!
Oamenii ăia au nevoie de ajutor. Acum! Tecton, cu mine.
Eu sunt Aiax, sfarmă-piatră!
Priviţi-mă şi înfricoşaţi-vă!
Pe flancuri!
Ahile! Ahile! Ahile!
Înapoi în cetate! Înapoi în cetate!
Zeul Soarelui e protectorul Troiei, duşmanul nostru.
Luaţi orice comori găsiţi.
Cu voia ta, stăpâne.
- Vorbeşte. - Apolo vede tot.
Poate nu e înţelept să-l ofensăm.
Avertizează oamenii.
Stai...
Eşti ori foarte curajos, ori foarte prost să mă înfrunţi singur.
Trebuie să fii Hector.
Ştii cine sunt eu?
Preoţii ăştia nu erau înarmaţi.
Da. Nu-i nicio cinste să tai gâtul unor bătrâni.
Doar copiii şi nebunii luptă pentru onoare.
Eu lupt pentru ţara mea.
Luptă-te cu mine!
De ce să te omor acum, prinţe troian,
când nu e nimeni să te vadă căzând?
De ce ai venit aici?
De războiul ăsta se va vorbi mii de ani.
Praful o să se aleagă de oasele noastre.
Da, prinţe, dar numele noastre o să dăinuie.
Du-te acasă, prinţe. Bea nişte vin, fă dragoste cu soţia ta.
Mâine o să ne războim.
Vorbeşti de război de parcă ar fi o joacă.
Câte soţii aşteaptă la porţile Troiei soţi pe care n-o să-i mai vadă?
Le poate mângâia fratele tău.
Am auzit că se pricepe să farmece soţiile altora.
Îi dai drumul, stăpâne?
E prea devreme ca să omor prinţi.
Ahile! Ahile!
- Ahile! - Aiax!
Eşti neînfricat ca un zeu. Sunt onorat să merg la război cu tine.
Şi eu la fel.
Dacă ai merge mai încet de atât, s-ar sfârşi războiul.
Nu-mi pasă dacă pierd începutul, atâta timp cât sunt acolo la sfârşit.
Stăpâne.
Am ceva să-ţi arăt.
Au găsit-o oamenii. Se ascundea în templu.
S-au gândit
că ţi-ar făcea plăcere.
Cum te cheamă?
Nu m-ai auzit?
I-ai ucis pe preoţii lui Apolo.
Am ucis oameni în cinci ţări. Niciodată un preot.
Atunci oamenii tăi au făcut-o.
Zeul Soare o să se răzbune.
Ce aşteaptă?
Momentul potrivit ca să lovească.
Preoţii lui sunt morţi şi acolita lui captivă.
- Cred că zeul tău se teme de mine. - Se teme?
Apolo e stăpânul Soarelui. Nu se teme de nimic.
- Atunci unde e? - Eşti doar un ucigaş!
Nu poţi şti nimic despre zei.
Ştiu mai multe despre zei decât preoţii tăi.
I-am văzut.
Eşti neam regesc, nu?
Ai petrecut ani de zile vorbind oamenilor de sus.
Trebuie să fii neam regesc.
Cum te cheamă?
Chiar şi slujitorii lui Apolo au nume.
Briseis.
Ţi-e frică, Briseis?
Ar trebui să-mi fie?
Stăpâne...
Agamemnon te cheamă.
Regii se adună să sărbătorească izbânda.
Ai luptat bine azi.
Stăpâne...
Ce vrei aici în Troia?
N-ai venit după regina spartană.
Ce vor toţi oamenii...
Numai că eu mi-o doresc mai mult.
Nu trebuie să te temi de mine.
Eşti singura troiană ce poate spune asta.
Regele Triopa, stăpâne.
Ai dobândit o mare izbândă, rege al regilor.
Nimeni n-a crezut că plaja troiană poate fi cucerită aşa uşor.
Un dar frumos, Triopas.
Tu vei fi printre primii care vor păşi pe străzile Troiei mâine.
Tatăl meu, Neleu, a pus să se făurească urna asta
în amintirea biruinţei de la Ciparisida.
Ţi-o dau ţie
în cinstea unei izbânzi şi mai memorabile.
Mulţumesc, bătrâne prieten.
Mâine o să luăm masa în grădinile Troiei.
Lăsaţi-ne.
În război, tinerii mor şi bătrânii vorbesc.
Ştii asta. Nu lua în seamă politica.
Se pare că ai repurtat o mare victorie.
Poate n-ai observat.
Plaja troiană era a lui Priam de dimineaţă.
E a lui Agamemnon la amiază.
Poţi s-o păstrezi. N-am venit pentru nisip.
Nu...
Ai venit pentru că vrei ca numele tău să dăinuie peste veacuri.
Mare izbândă am dobândit azi.
Dar biruinţa asta nu e a ta!
Nu în faţa lui Ahile au îngenuncheat regii!
Nu lui Ahile i-au adus omagii!
Poate erau prea în spate ca să vadă. Ostaşii au câştigat bătălia.
Istoria îşi aminteşte de regi!
Nu de ostaşi!
Mâine o să doborâm porţile Troiei.
O să ridic monumente în toate insulele Greciei.
O să-l sculptez pe Agamemnon în piatră!
Numele meu va dăinui peste veacuri.
Numele tău e scris pe nisip,
ca valurile să-l spele.
Ai grijă, rege al regilor. Mai întâi, ai nevoie de victorie.
Oamenii tăi au prădat templul lui Apolo.
Dacă vrei aur, ia-l.
E darul meu pentru curajul tău. Ia ce doreşti.
Am luat deja.
Afareu!
Hemon!
Pradă de război...
Prea bine, fraţilor. Dar dacă nu-i daţi drumul,
n-o să vă mai vedeţi căminele.
- Hotărâţi-vă! - Gărzi!
Opriţi-vă!
Prea mulţi oameni au murit azi.
Dacă să ucizi e singura ta înzestrare, atunci e şi blestemul tău.
Nu vreau să moară nimeni pentru mine.
Marele Ahile, redus la tăcere de o sclavă.
Diseară o s-o pun să-mi facă baie.
Ş după aceea,
- ... cine ştie? - Beţivule.
Înainte să-mi aflu sfârşitul,
am să mă plec peste leşul tău şi am să zâmbesc.
Dacă vor război, o să le dăm război.
Aş măsura cei mai buni războinici ai Troiei cu cei ai Greciei în orice zi!
Grecii sunt mai numeroşi decât troienii cu doi la unu.
Ce propui?
Să predăm cetatea?
Să-i lăsăm pe greci să ne măcelărească?
Să ne siluiască femeile?
Propun să negociem.
Grecii au venit aici cu un singur scop.
Să fim sinceri, prieteni. Troienii ard acum pe rug,
din pricina unei toane de tinereţe.
Glaucus!
Ai luptat cu mine 40 de ani. Putem birui în acest război?
Zidurile noastre n-au fost niciodată sparte.
Avem cei mai buni arcaşi din lume.
Şi îl avem pe Hector,
ai cărui oameni ar lupta, de le-ar porunci.
Da, putem birui!
Am vorbit cu doi fermieri azi.
Au văzut un vultur în zbor cu un şarpe în gheare.
Ăsta e semn de la Apolo.
Mâine o să dobândim o mare izbândă.
Semne cu păsări.
Vrei să faci o strategie după semne cu păsări?
Hector, fii cuviincios.
Când Archeptolem a prevestit patru ani de secetă,
am săpat puţuri mai adânci.
S-a adeverit a fi secetă şi am avut apă de băut.
Înaltul preot e slujitorul zeilor.
Şi eu sunt slujitorul Troiei.
Întotdeauna am onorat zeii, tată.
Dar azi am luptat cu un grec care a pângărit statuia lui Apolo.
Şi Apolo nu l-a pedepsit.
Zeii n-o să ducă războiul ăsta pentru noi.
N-o să fie niciun război.
Ăsta nu e un conflict între popoare,
ci o neînţelegere între doi bărbaţi.
Şi nu mai vreau să văd niciun troian mort din pricina mea.
Paris.
Mâine o să-l provoc pe Menelau pentru dreptul asupra Elenei.
Biruitorul o s-o ia acasă.
Învinsul o să ardă înainte de căderea nopţii.
Are vreo şansă să învingă?
Tată...
Îmi pare rău pentru suferinţa pe care ţi-am pricinuit-o.
O iubeşti?
Eşti un rege mare pentru că-ţi iubeşti atât de mult ţara.
Fiecare fir de iarbă.
Fiecare grăunte de nisip.
Fiecare piatră din râu.
Iubeşti toată Troia.
Tot aşa o iubesc eu pe Elena.
Am dus multe războaie la vremea mea.
Unele pentru pământ, altele pentru putere,
altele pentru glorie.
Socotesc că a lupta pentru dragoste e mai firesc decât toate celelalte.
Dar nu eu am să lupt.
Sabia Troiei.
Tata a purtat sabia asta şi părintele lui înaintea sa,
până în vremile întemeierii Troiei.
Istoria poporului nostru a fost scrisă cu această sabie.
Ia-o cu tine mâine.
Spiritul Troiei e în sabia aia.
Atâta vreme cât un troian o are,
neamul nostru are un viitor.
Bărbatul care l-a ucis pe Tecton în faţa templului lui Apolo...
N-am mai văzut o lance aruncată aşa.
E o aruncare imposibilă.
Nu ştie ce se întâmplă.
Slavă zeilor.
Nu te duce mâine.
- Te rog, nu te duce. - Paris luptă mâine, nu eu.
N-au trecut 50.000 de ahei marea ca să-l vadă în luptă pe fratele tău.
Ştii bine.
Ai fi un general minunat, iubita mea.
Te-ai luptat toată viaţa. Lasă-i pe alţii să lupte de data asta.
Ştii că nu vreau să lupt. Vreau să-mi văd fiul mare.
Să văd fetele alergând după el.
Cum alergau şi după tatăl lui.
E mult mai frumos decât eram eu.
Trebuie să-l văd pe Paris.
Am pierdut
şapte fraţi
în războaiele cu Sparta.
Ar trebui să fiu obişnuită cu pierderile.
Nu te pot pierde.
N-aş mai avea zile.
Stai!
Elena, ce faci?
- Dă-mi drumul! - Nu.
I-am văzut arzând.
I-am văzut arzând pe ruguri.
E vina mea.
Este. Ştii bine că este.
Toate văduvele alea...
Încă le mai aud ţipând.
Soţii lor au murit pentru că eu sunt aici.
Mă duc la corăbii.
Ba nu te duci.
Mă ofer înapoi lui Menelau.
Să facă ce vrea cu mine.
Să mă omoare, să mă facă sclava lui, nu-mi pasă.
Orice este mai bine decât asta.
E prea târziu pentru asta.
Crezi că lui Agamemnon îi pasă de căsnicia fratelui său?
E vorba de putere, nu de dragoste.
Paris o să se lupte de dimineaţă.
- Da. - Menelau o să-l omoare.
N-o să permit aşa ceva.
- E hotărârea lui. - Nu...
Nu pot cere nimănui să lupte pentru mine.
Nu mai sunt regina Spartei.
Eşti prinţesă troiană acum.
Şi fratele meu are nevoie de tine în seara asta.
Stăpâne...
Oastea mărşăluieşte.
- Lasă-i. Noi rămânem. - Dar oamenii sunt pregătiţi.
Stăm până Agamemnon geme că-l vrea pe Ahile înapoi.
Cum doreşti.
Eşti pregătit să lupţi?
Sunt.
Să ucizi? Să curmi vieţi?
Noaptea le văd chipurile. Ale tuturor celor pe care i-am ucis.
Stau acolo, pe malul îndepărtat al râului Stix.
Mă aşteaptă.
Spun: "Bun venit, frate".
Noi, oamenii, suntem fiinţe spurcate.
Te-am învăţat să lupţi, dar nu şi de ce să lupţi.
Lupt pentru tine.
Pentru cine o să lupţi când n-o să mai fiu?
Oştenii luptă pentru regi pe care nici nu i-au întâlnit.
Fac ce li se spune. Mor când li se spune să moară.
Oştenii se supun.
Nu-ţi irosi viaţa urmând ordinele unui nesăbuit.
Du-te!
Sigur vrei să faci asta?
Eu am pornit războiul ăsta.
Elena...
Stai cu mine.
Toată viaţa m-am rugat să nu vină această zi.
Da, regele meu.
Spune-mi tată, fata mea.
Iartă-mă, tată...
pentru că am adus acest necaz.
Nu te învinovăţesc.
Totul e la mâna zeilor.
La urma urmelor,
cum aş putea învinovăţi pe cineva că s-a îndrăgostit de Paris?
Staţi!
Să mergem.
Menelau e ca un taur.
Se va arunca asupra ta,
dar ţine-te la distanţă şi mişcă-te repede.
Frate,
nu e nevoie să faci asta.
Văd că nu vă ascundeţi în spatele zidurilor voastre înalte. Cât curaj!
Neînţelept, dar curajos.
Vii aici nepoftit. Întoarce-te la corăbiile tale şi du-te acasă.
Venim de prea departe, prinţe Hector.
Prinţ? Ce prinţ?
Ce fiu de rege ar primi ospitalitatea unui om,
i-ar mânca bucatele, i-ar bea vinul, i-ar primi prietenia,
apoi i-ar fura soţia în puterea nopţii?
Soarele strălucea când soţia ta te-a părăsit.
E acolo sus, se uită, nu? Bine.
Vreau să vadă cum mori.
Încă nu, frate.
Uită-te în jurul tău, Hector.
Am adus toţi războinicii Greciei pe ţărmul tău.
Încă mai poţi salva Troia, tinere prinţ.
Am două dorinţe.
Dacă mi le îndeplineşti, niciun om de-al tău nu mai trebuie să moară.
Mai întâi, trebuie să i-o dai pe Elena înapoi fratelui meu.
Apoi Troia trebuie să se supună comenzii mele,
să lupte pentru mine oricând o chem.
Vrei să mă uit la oastea ta şi să tremur?
Ei bine, îi văd.
Văd 50.000 de oameni aduşi aici să lupte pentru lăcomia unui om.
Ai grijă, băiete.
Îndurarea mea are limite.
Am văzut limitele îndurării tale.
Şi îţi spun acum, niciun fiu al Troiei n-o să se supună unei cârmuiri străine.
Atunci toţi fiii Troiei o să moară!
Mai există o cale.
O iubesc pe Elena.
Eu n-o să renunţ la ea, cum n-o faci nici tu.
Aşa că hai să ne luptăm noi.
Biruitorul o ia pe Elena acasă. Iar cu asta să se isprăvească.
E o ofertă temerară, dar nu e de ajuns.
Lasă-mă să-l ucid pe înfumuratul ăsta mic.
N-am venit aici pentru drăguţa ta soţie.
Am venit pentru Troia.
Eu am venit pentru onoarea mea.
Fiecare suflare a sa mă insultă.
Lasă-mă să-l omor. Când o să zacă mort în ţărână, dă semnalul de atac.
Tu obţii cetatea. Eu răzbunarea.
Prea bine.
Primesc provocarea ta. Şi diseară o să beau pentru osemintele tale.
- Stăpâne... - Înapoi în rând!
Fă-l să lovească şi să rateze. O să obosească.
Frate...
Dacă mor, spune-i Elenei, spune-i...
O să-i spun.
Nu-l lăsa pe Menelau să-i facă vreun rău.
Gândeşte la sabia ta şi la a lui, la nimic altceva.
Ridică-te.
Haide...
Vezi corbii?
N-au mai gustat vreun prinţ până acum.
Pentru ăsta m-ai lăsat?!
Luptă!
Luptă-te cu mine!
Laşule!
Luptă cu mine!
Avem o înţelegere! Luptă!
Luptă cu el, fiule.
- Luptă cu mine! - Troienii au încălcat învoiala!
Pregătiţi-vă de luptă!
Asta nu e onoare!
Aşa ceva nu e demn de sânge regesc!
Dacă nu luptă, Troia e pierdută!
Paris.
Lupta s-a isprăvit.
Lupta nu s-a isprăvit!
Înapoi, prinţe Hector..
Îl omor la picioarele tale. Nu-mi pasă!
E fratele meu.
Paris!
Du-te!
Treci înăuntru, Paris!
Arcaşi!
Ai noştri sunt prea aproape de ziduri.
Retrage-te, prostule!
Pentru Troia!
- Acum! - Trageţi!
Aliniază-i!
Trimite-ţi oamenii înapoi în linie!
Prima linie, înainte!
Deci tu eşti cel mai bun dintre troieni.
Înainte!
Apolonieni! Acum!
Prinţe Hector!
Trebuie să ne retragem!
Oastea mea n-a pierdut nicio bătălie!
N-o să mai ai oaste, dacă nu te retragi!
Înapoi la corăbii!
- Înapoi la corăbii! - Retragerea!
- Înapoi! - Retragerea!
Înapoi!
Înapoi la corăbii!
Retragerea!
- Oameni, retragerea! - Opriţi-vă!
Opriţi-vă!
Dar i-am pus pe fugă!
Suntem în raza arcaşilor lor.
Pune oamenii să-i adune pe cei căzuţi.
Trimite un sol aheilor. Spune-le că-şi pot lua morţii.
Ei ar fi făcut la fel pentru noi?
Hai! Înapoi!
Înapoi în linie!
Înainte să plec,
am să fac cetatea una cu pământul.
Îţi promit, frate.
Se râde de mine în Troia. Îmbătaţi de izbândă!
Ei cred că o să plec spre casă când dă prima lumină.
Poate ar trebui.
Să fug? Ca un câine hăituit?
Oamenii cred că am venit aici după soţia lui Menelau.
N-o să mai avem nevoie de ea.
Sângele fratelui meu încă udă nisipul. Iar tu îl insulţi?!
Nu e o insultă să spui că un om e mort.
Dacă plecăm acum, ne pierdem toată credibilitatea.
Dacă troienii ne pot învinge aşa uşor,
cât o să dureze până o să ne invadeze hitiţii?
Dacă rămânem aici, rămânem din motivele cuvenite.
Ca să apărăm Grecia, nu mândria ta.
Lupta ta personală cu Ahile ne distruge.
- Ahile e un singur om! - Şi Hector la fel!
- Uite ce ne-a făcut azi! - Hector luptă pentru ţara lui!
Ahile luptă doar pentru el!
Nu-mi pasă de loialitatea omului,
ci de îndemânarea lui de a câştiga bătălii.
Are dreptate.
Moralul oamenilor e scăzut.
Scăzut? S-ar întoarce acasă şi înot.
Chiar dacă aş cădea la pace cu Ahile,
omul ăla nu mă ascultă!
E la fel de posibil să mă străpungă cu lancea cum e să-mi vorbească!
Vorbesc eu cu el.
O să vrea fata înapoi.
N-are decât s-o ia!
Nu m-am atins de ea.
Unde e?
Am dat-o oamenilor.
O să aibă nevoie de distracţie după ziua de azi.
Hai, dă-mi mie târfa!
Cine e primul?
Târfă troiană!
Ce-i asta? Veşmânt de fecioară?
- N-o să-ţi mai trebuiască! - Ţine-o locului!
Ţineţi-o!
Eşti rănită?
Te-am văzut împotrivindu-te. Ai curaj.
Să mă lupt când sunt atacată? Şi un câine are curajul ăsta.
Mănâncă.
Am cunoscut bărbaţi ca tine toată viaţa.
- Nu e adevărat. - Te crezi altfel decât alte mii?
Ostaşii nu înţeleg decât războiul. Pacea îi derutează.
- Îi urăşti? - Îi compătimesc.
Ostaşii troieni au murit încercând să te apere.
Poate merită mai mult decât compătimirea ta.
De ce ai ales viaţa asta?
- Ce viaţă? - De mare războinic.
N-am ales nimic. M-am născut şi asta sunt.
Tu? Tu de ce ai ales să iubeşti un zeu?
O să vezi că idila nu e împărtăşită.
Îţi place să mă întărâţi?
Ţi-ai închinat viaţa zeilor.
Lui Zeus, zeul tunetului. Atenei, zeiţa înţelepciunii. Îi slujeşti.
- Fireşte. - Şi pe Ares, zeul războiului?
Care-şi acoperă patul cu pieile celor ucişi?
Toţi zeii trebuie temuţi şi cinstiţi.
O să-ţi spun un secret,
ceva ce nu vă învaţă în templu.
Zeii ne invidiază.
Ne invidiază pentru că suntem muritori.
Pentru că fiecare clipă ar putea fi ultima.
Totul e mult mai frumos pentru că suntem sortiţi pieirii.
N-o să fii niciodată mai încântătoare ca acum.
N-o să mai fim niciodată aici.
Credeam că eşti o brută proastă.
Aş fi putut ierta o brută proastă.
Fă-o.
- Nu e nimic mai uşor. - Nu ţi-e frică?
Cu toţii murim. Acum sau peste 50 de ani, ce mai contează.
Fă-o.
O să mai ucizi oameni, dacă nu te omor.
Mulţi.
Stăpâne, e...
Spune oamenilor să încarce corabia. Ne ducem acasă.
Strângeţi lucrurile!
Pregătiţi corabia!
Agamemnon e un om mândru.
Dar ştie când greşeşte.
Te-a trimis să-l scuzi?
De ce-l slujeşti pe porcul ăla de rege?
Lumea îţi pare simplă ţie, prietene,
dar când eşti rege, foarte puţine hotărâri sunt simple.
Itaca nu-şi permite un vrăjmaş ca Agamemnon.
Ar trebui să ne temem de el?
Dacă tu nu te temi de nimeni, te priveşte. Teama e utilă.
Vrem să te întorci.
Grecia are nevoie de tine.
Grecia s-a descurcat şi înainte să mă nasc eu...
Grecia va exista şi după ce voi muri.
Nu vorbesc de pământ.
Oamenii au nevoie de tine.
Rămâi, Ahile...
Ai fost născut pentru războiul ăsta.
Lucrurile sunt mai puţin simple azi.
Femeile au un mod de a complica lucrurile.
Dintre toţi regii Greciei, pe tine te respect cel mai mult.
Dar în războiul ăsta, eşti un slujitor.
Uneori trebuie să slujeşti ca să cârmuieşti.
Sper să înţelegi asta într-o zi.
Ne ducem acasă?
Ne îmbarcăm în zori.
Grecii sunt măcelăriţi. Nu putem pleca aşa.
Vor mai fi şi alte războaie, dacă ţii morţiş să lupţi.
Ăştia sunt compatrioţii noştri.
Am mâncat, am râs, am jelit alături de ei, când tu te ascundeai în cort.
Trădezi Grecia doar ca să îl vezi pe Agamemnon înfrânt.
Cineva trebuie să piardă.
Fie ca inima mea să nu devină niciodată aşa de împietrită ca a ta.
Vom pleca în zori!
Semnele s-au arătat.
Calea de urmat este limpede.
Singura cale de urmat este să luptaţi pentru ţara voastră.
Ultima dată, marele preot ne-a prevestit o mare victorie.
Iar Troia a repurtat o mare victorie. Lasă-l să vorbească.
Cum ne povăţuieşti să luptăm?
Zeii ne favorizează.
Acum e vremea să distrugem oastea ahee.
Glaucus?
Moralul lor e la pământ.
Loviţi-i acum. Loviţi-i tare!
Şi o să fugă!
Recunosc, i-am supraestimat pe greci.
Le lipsesc curajul şi disciplina.
Mirmidonii n-au luptat ieri. S-o fi iscat harţă între ahei.
Dar dacă le atacăm corăbiile, îi unim.
Dacă se hotărăsc să ne atace, lăsaţi-i.
Zidurile noastre nu pot fi pătrunse. O să-i izgonim din nou.
Ieri, aheii ne-au subestimat.
N-ar trebui să le facem aceeaşi favoare.
Ai încredere în semnele astea?
Pângărirea templului îl înfurie pe Apolo.
Zeii i-au blestemat pe greci.
Doi dintre regii lor au pierit deja.
Pregăteşte oastea. Atacăm în zori.
Tată.
Greşim.
Pregătiţi oastea!
Haideţi!
Sunt încă prizoniera ta?
Eşti oaspetele meu.
În Troia, oaspeţii pot pleca când vor.
Ar trebui să pleci atunci.
Ai lăsa toate astea în urmă?
Tu ai lăsa Troia?
Apăraţi baricadele!
Arcaşii în spate.
Ahile?
Acum!
Înainte!
Destul pentru o zi.
Da.
Înapoi la corăbii!
Era vărul lui.
Spre Troia!
Înapoi în cetate!
Spre Troia!
Trebuia să plecăm spre casă azi.
Nu cred că mai pleacă nimeni acasă acum.
Ahile!
Mi-ai încălcat ordinul.
Nu, stăpâne. A fost o greşeală.
Am ordonat mirmidonilor să se retragă.
Tu i-ai condus la luptă.
Nu i-am condus eu, stăpâne. Am crezut că tu ai făcut-o.
Unde e Patrocle?
Patrocle!
Am crezut că erai tu, stăpâne.
Purta armura ta, scutul tău. Gambierele tale, coiful tău.
Se şi mişca la fel ca tine.
Unde e?!
- Unde? - E mort, stăpâne.
Hector i-a tăiat gâtul.
Nu!
Unde mă duci?
Mai ştii să ajungi aici?
Da.
Când mai vii aici, ia-o de-a lungul tunelului.
Nu are cotituri, n-o să te pierzi.
- Mergi drept. -De ce?
Când ajungi la capăt, o să fii lângă râu.
Urmează cursul râului până ajungi la Muntele Ida.
Grecii nu vor înainta atât de mult în interior.
Hector.
De ce-mi spui asta?
- Dacă e să mor... - Nu.
S-ar putea ca cetatea să nu mai reziste mult.
Nu vorbi aşa.
Dacă grecii pătrund înăuntru, totul s-a sfârşit.
Vor ucide toţi bărbaţii. Vor arunca pruncii de pe metereze.
- Te rog! - Pe femei le vor înrobi.
Pentru tine va fi mai rău decât moartea.
De ce spui astfel de lucruri?
Vreau să fii pregătită.
Vreau să-l iei pe băiatul nostru şi să-l aduci aici.
Salvezi câţi oameni poţi, dar ajungi aici. Şi fugi.
Ai înţeles?
Am ucis un băiat azi.
Era tânăr.
Mult prea tânăr.
Băiatul ăla tocmai ne-a salvat războiul.
- Eudor. - Stăpâne.
Îmi trebuie armura.
Nu.
Nu pleca!
Funie!
Hector e vărul meu. E om bun.
Nu te lupta cu el! Te rog!
Te rog!
Nu!
Hector!
Tată...
Iartă-mă pentru tot ce ţi-am greşit.
Te-am slujit cum am ştiut mai bine.
Hector!
Zeii fie cu tine.
Hector...
Niciun tată n-a avut vreodată un fiu mai bun.
Hector!
Apolo să te aibă în pază, prinţul meu.
Eşti cel mai bun om pe care-l cunosc.
Eşti prinţ al Troiei.
Ştiu că o să mă faci mândru.
Hector!
Nu uita ce ţi-am spus.
Nu e nevoie să te duci. Nu e nevoie...
Nu uita ce ţi-am spus.
Hector!
Am văzut clipa asta în visele mele.
Fac un pact cu tine.
Zeii să ne fie martori
că biruitorul va îngădui învinsului ritualurile funerare cuvenite.
Între lei şi oameni nu se fac pacte.
Acum ştii cu cine lupţi.
Cu tine am crezut că mă lupt ieri.
Şi îmi doresc să fi fost tu.
Dar i-am arătat băiatului mort cinstea cuvenită.
L-ai cinstit cu sabia ta!
N-o să mai ai ochi în seara asta. Nici urechi, nici limbă.
O să cutreieri în infern orb, surd şi mut, iar morţii o să ştie.
Acesta este Hector, nesăbuitul care a crezut că l-a ucis pe Ahile.
Ridică-te, prinţ al Troiei.
Ridică-te. N-o să las o piatră să-mi răpească gloria.
Tu ţi-ai pierdut vărul.
Acum l-ai luat şi pe al meu.
Când o să se isprăvească?
Nu se isprăveşte niciodată.
Cine eşti?
Am îndurat ce nimeni pe lume n-a îndurat până acum.
Am sărutat mâinile celui ce mi-a ucis feciorul.
Priam?
Cum ai intrat aici?
Îmi cunosc ţara mai bine decât grecii.
Eşti un om curajos.
Ţi-aş putea lua capul într-o clipită.
Chiar crezi că moartea mă mai înspăimântă acum?
L-am văzut pe fiul meu cel mare murind.
Te-am văzut târându-i trupul în spatele carului tău.
Înapoiază-mi-l.
Merită onoarea unei înmormântări cuvenite. Ştii asta.
Dă-mi-l.
L-a ucis pe vărul meu.
Credea că eşti tu.
Tu câţi veri ai ucis?
Câţi fii şi taţi şi fraţi şi soţi?
Câţi, curajosule Ahile?
L-am cunoscut pe tatăl tău.
A murit înainte de vreme.
Dar a avut noroc că n-a trăit destul ca să-şi vadă fiul căzând.
Mi-ai luat tot ce am avut.
Fiul cel mare...
Moştenitorul tronului meu,
apărătorul regatului meu.
Nu pot schimba ce s-a întâmplat. Este voia zeilor.
Dar binevoieşte şi te îndură.
Mi-am iubit fiul din clipa în care a deschis ochii,
până în clipa în care i i-ai închis tu.
Lasă-mă să-i spăl trupul.
Lasă-mă să spun rugăciunile.
Lasă-mă să-i pun două monede pe ochi pentru luntraş.
Dacă te las să pleci de aici...
Dacă te las să îl iei,
asta nu schimbă nimic.
Rămâi duşmanul meu în zori.
Rămâi duşmanul meu şi în seara asta.
Dar şi duşmanii pot da dovadă de respect.
Îţi admir curajul.
Vino afară peste o clipă.
O să ne revedem curând, frate.
Fiul tău a fost cel mai iscusit adversar al meu.
În ţara mea, ritualurile funerare ţin 12 zile.
E la fel şi în ţara mea.
Atunci prinţul o să aibă această onoare.
Niciun grec n-o să atace Troia vreme de 12 zile.
Briseis?
Te credeam moartă.
Eşti liberă.
Dacă te-am rănit,
nu asta am vrut.
Du-te.
N-o să te oprească nimeni. Ai cuvântul meu.
Vino, fata mea.
Eşti un rege mult mai bun decât cel ce conduce această oaste.
Ahile face un pact secret şi eu trebuie să-l onorez?!
Ce trădare e asta?
S-a târguit cu regele vrăjmaş. I-a oferit 12 zile de pace.
Pace! Pace!
Prinţul lor e mort. Oastea nu mai are căpetenie.
E timpul să atacăm!
Chiar şi cu Hector mort, n-avem cum pătrunde zidurile lor.
Pot aştepta şi zece ani ca să plecăm.
O să le dărâm zidurile din temelii,
chiar dacă o să mă coste 40.000 de greci!
Ascultă-mă, Zeus!
O să le dărâm zidurile din temelii!
E reuşit.
Pentru fiul meu de acasă.
Ei bine, Odiseu...
Ai găsit o cale de a face oile să invite lupii la cină.
Iartă-mă, Eudor. N-ar fi trebuit să dau în tine.
Mi-ai fost prieten devotat toată viaţa.
Sper să nu te mai dezamăgesc niciodată.
Eu te-am dezamăgit.
Trezeşte oamenii. Îi duci acasă.
Nu vii cu noi?
Am bătălia mea de dus.
Lasă-mă să vin cu tine.
Nu. Nu vreau să-i amestec pe oamenii noştri în asta.
E o noapte frumoasă.
Du-te, Eudor. E ultimul ordin pe care ţi-l mai dau.
Să lupt pentru tine a fost onoarea vieţii mele, stăpâne.
Deschideţi porţile!
DUPĂ 12 ZILE
Ţine.
Ciumă.
Nu te apropia prea mult, rege.
E voia zeilor.
Au pângărit templul lui Apolo
şi Apolo le-a pângărit trupurile.
Au crezut că pot veni aici şi cuceri cetatea într-o zi.
Uită-te la ei acum, fugind peste Egee.
Ce e ăsta?
O jertfă pentru Poseidon.
Aheii se roagă pentru un voiaj sigur spre casă.
Sper ca zeul mării să scuipe pe ofranda lor.
Să ajungă cu toţii pe fundul mării.
E un dar. Ar trebui să-l ducem în templul lui Poseidon.
- Eu zic să-i dăm foc. - Să-i dăm foc?
Prinţe, e un dar pentru zei!
Prinţul are dreptate.
Aş da foc întregii Grecii, dacă aş avea o torţă destul de mare.
Ia seama pe cine insulţi.
Dragul nostru prinţ Hector a adus vorbe grele zeilor,
iar a doua zi, sabia lui Ahile l-a doborât.
Arde-l, tată.
Iartă-mă, majestate, nu vreau să par lipsit de respect,
dar n-aş mai vrea ca vreun fiu al Troiei
să-şi atragă mânia zeilor.
Nu vreau să mai văd cum un fiu de-al meu moare.
Uită-te la ei...
Ai zice că prinţul lor n-a murit.
Tu eşti prinţul lor acum.
Fă-l mândru pe fratele tău.
Lăsaţi Troia să ardă!
Daţi-i foc! Pentru Menelau!
Daţi foc Troiei!
Ţi-am făgăduit, frate!
Să ardă pentru Menelau!
Briseis... Unde e?
- Unde?! - Nu ştiu.
Te rog, am un fiu.
Atunci scoate-l din Troia.
Briseis!
Paris! Andromaca!
Elena, trebuie să plecăm.
- Încotro? - Ai să vezi.
- Grăbeşte-te! - Paris...
E drum lung. Repede! Trebuie să plecăm acum.
Briseis!
Paris!
E drum lung. Repede!
E un tunel aici.
- Vino. - Eu rămân.
- Nu. - Tata n-o să părăsească cetatea.
Nu-l pot lăsa.
Cetatea e moartă. O ard din temelii!
- Cum te cheamă? - Enea.
- Ştii să mânuieşti o sabie? - Da.
E sabia Troiei.
Cât timp ramâne în mâinile unui troian, neamul nostru nu va pieri.
Apără-i, Enea. Găseşte-le alt cămin.
- Aşa am să fac. - Repede!
Briseis nu era în odăile ei.
O găsesc eu.
Du-te.
- Rămân cu tine. - Du-te.
Te rog, nu mă lăsa.
- Cum m-ai iubi, dacă fug acum. - Te rog.
Pe lumea asta sau pe cealaltă, o să fim împreună.
Du-te.
La porţi!
Înainte!
După mine!
În formaţie!
Oşteni ai Troiei!
Sunteţi războinici!
A fost o onoare să fiu în fruntea voastră!
Prinţul meu!
Luntraşul ne aşteaptă!
Eu zic să-l facem să mai aştepte puţin!
Nu cruţaţi pe nimeni!
Paris!
Salvează-te!
Briseis!
Luaţi seama, prieteni. Sunt un slujitor al zeilor..
N-aveţi pic de onoare?!
Te-am vrut viu, bătrâne.
Să vezi cum ţi se mistuie cetatea.
Te rog.
Copiii.
Cruţă-i pe cei nevinovaţi.
Nimeni nu este nevinovat.
Nimeni.
E prea târziu pentru rugăciuni, preoteaso.
Era să pierd războiul ăsta din cauza idilei tale.
Vreau să gust ce a gustat şi Ahile.
O să fii sclava mea în Micene.
O preoteasă troiană să-mi frece podelele.
Şi noaptea...
Ridică-te!
Ţineţi-o.
Vino cu mine.
Nu!
Paris!
Nu!
Nu, te rog.
Opreşte-te, Paris!
Nu-i nimic.
Tu mi-ai dăruit linişte
într-o viaţă de război.
Vino, Briseis.
- Du-te. - Nu.
Trebuie.
Nu...
Troia este distrusă.
- Du-te! - Nu.
Ia-o de la capăt.
Trebuie să plecăm. Ştiu o ieşire.
E în regulă.
Du-te.
Găseşte-ţi pacea,
fratele meu.
Dacă o să mi se spună vreodată povestea,
să se scrie că am umblat cu giganţii.
Oamenii se ridică şi cad ca grâul de iarnă,
dar numele acestea n-o să moară niciodată.
Să se scrie că am trăit pe vremea lui Hector,
îmblânzitorul de cai.
Să se scrie
că am trăit pe vremea lui Ahile.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania