Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
"O broşură cu benzi desenate, are în medie 34 pagini şi conţine 124 de ilustraţii".
"Un singur număr costă între 1$ şi 140.000 $."
"În USA se vând zilnic 172.000 de broşuri".
"Peste 62.780.000 de broşuri pe an."
"Un colecţionar deţine, în medie,
3.312 broşuri şi petrece aproximativ 1 an din viaţă citindu-le."
El este dl Mathison. Este doctor.
- Eşti bine? - O ambulanţă trebuie să vină.
Mulţumesc.
I-aţi pus un nume?
Elijah.
Este normal să plângă aşa?
Pot să-l iau?
Mi-l daţi înapoi?
Ce s-a întâmplat la naştere?
Nimic, a fost foarte rapidă.
Copilul parcă voia să iasă mai repede.
Şi n-au fost probleme.
L-ai scăpat?
Ce?
Ai scăpat copilul?
Doamne fereşte, nu.
Anunţaţi salvarea că avem o problemă.
Imediat.
N-am mai văzut aşa ceva.
Cred că copilul a suferit fracturi...
când era încă în uter.
Are mâinile şi picioarele rupte.
INDESTRUCTIBILUL
Sunteţi în Eastrail 177.
Următoarea oprire, Philadelphia.
Eşti singur?
- Da. - Da.
Cineva a uitat această revistă.
Vrei să o răsfoieşti?
Pot să mă uit la aceea?
Mulţumesc.
- Îţi place sportul? - Este domeniul meu.
Reprezint sportivii. Sunt impresar.
Cauţi înotători pentru înot sincron?
- Mă gândeam să mă ocup de aşa ceva. - Da?
Mi-e frică de apaă.
Crezi că e o problemă?
Reprezinţi pe cineva în Philadelphia?
Mă întâlnesc cu un jucător de la Temple University.
E fundaş.
Are 1.83m şi 95kg.
Aleargă 50 m în 4.3 secunde. Va fi un star.
Îţi place fotbalul?
Nu prea.
- Sunt David Dunn. - Kelly.
- Bună. - Bună, încântată.
Încântat.
Cât vei sta în Philadelphia?
- Sunt căsătorită. - Bravo.
- Îmi pare rău. - Ce vrei să spui?
Eu...
cred că ai înţeles greşit ceea ce...
- Spuneam... - Ştiu.
Cred că o să caut alt loc.
Nu voiam...
Asta n-a înţeles el. Arat bine, nu ca o mizerie.
Şi eu arat bine nu? Nu arat bine?
Cred că ai uitat asta!
- Şi asta, şi. - Unde ai fost, Banana?
Acum te-am prins, ticălosule.
Unele vagoane încă mai ard şi este fum peste tot.
Nu suntem siguri acum...
cum vor ajunge echipajele de salvare la locul accidentului.
Dacă tocmai aţi deschis televizorul trenul Eastrail 177...
a deraiat chiar lângă Philadelphia.
Suntem în direct aici la Skycam 4.
Da, se vede o echipă de salvare...
şi sunt mai multe în spatele ei pe drumul de acces.
Nu ştiu cât de aproape vor putea ajunge, David.
Sunt pomi şi... copaci.
Va fi un efort de salvare foarte dificil.
Încearcă să tai de acolo.
Bună, sunt dr Dubin.
Eşti în camera de urgenţă a Spitalului Central din Philadelphia.
Ai fost implicat într-un accident foarte grav.
Uită-te la mine.
Cum te simţi?
- Bine. - Bine.
Îţi voi pune câteva întrebări.
Ai avut în trecut probleme cu inima sau cu astmul?
- Nu. - Probleme cu rinichii?
- Nu. - Ceva alergii?
Nu.
Unde stăteai în tren?
- La fereastră. - În vagonul de pasageri?
Da.
- Unde sunt ceilalţi pasageri? Familia călătorea cu tine?
Nu.
Te-ai ridicat de pe scaun?
Eşti sigur că erai în vagonul de călători?
Da.
De ce te uiţi aşa la mine?
Trenul a deraiat.
Ceva n-a mers bine.
S-au găsit doar doi supravieţuitori...
tu şi acest om.
Craniul i-a fost crăpat şi partea stângă i-a fost strivită.
Şi că să-ţi răspund sunt două motive...
ca să mă uit aşa la tine.
Unu, pentru că se pare în câteva minute...
vei fi oficial singurul supravieţuitor al accidentului.
Şi doi...
pentru că nu ţi-ai rupt nici un os.
N-ai nici o zgârietură.
David?
Ce s-a intâmplat la New York?
Nu cred că am primit slujba.
Dar totuşi mă duc.
Totuşi mă mut acolo.
Dar...
Dar nu chiar acum.
Noapte bună.
Sara Elaston...
muncitoare la Broad and Locust Community Centre.
Ne rugăm pentru sufletul tău...
Kevin Elliot, om de afaceri...
tată a şase copii.
Ne rugăm pentru sufletul tău.
Glen Stevens...
cercetător în leucemie...
la Drexel University.
Ne rugăm pentru sufletul tău.
Jennifer Pennyman...
profesoară de gradul III la şcoala Jefferson.
Ne rugăm pentru sufletul tău.
Câte zile din viaţa ta ai fost bolnav?
- Da? - Noel este doamnă?
Nu, domnule, nu este.
Am citit despre tine în ziar.
- Ce? - Şi eu am fost într-un accident.
Un cal aproape m-a călcat în picioare.
- Oribil. - A trebuit să-l împuşc.
E o poveste tristă.
Poţi să-i transmiţi ceva lui Noel din partea mea, te rog?
Spune.
Poţi să-l pui să verifice câte concedii medicale mi-am luat...
de când lucrez aici?
- Asta-i tot? - Da, doamnă.
Mulţumesc.
Hei, Noel.
Ce, te-ai lovit la cap în accident?
Îţi funcţionează iar creierul?
- Ce? - 40 de dolari.
- 40 de dolari ce? - Ai o mărire de 40 de dolari.
Asta-i tot.
Am verificat, ai dreptate. N-ai luat niciodată un concediu medical.
Cinci ani, nici o zi bolnav. Am înţeles, vrei o mărire.
Deşteaptă mişcare de a-mi transmite ceva.
- Joseph e bine? - Da.
Doarme.
Voiam să te întreb ceva.
Va sună ciudat dar...
încearcă să-ţi aduci aminte pentru o secundă...
Bine.
Când am fost bolnav ultima oară?
Ţi-aduci aminte?
Nu ştiu.
A trecut ceva.
N-am fost bolnav anul ăsta asta ştiu.
Da.
Ţi-aduci aminte să fi fost bolnav vreodată?
Um...
nu o zi anume.
Dar despre ce e vorba?
Audrey, ţi-aduci aminte să fi fost bolnav vreodată?
În trei ani de când locuim în această casă?
În fostul apartament?
Înainte să se nască Joseph? Înainte să ne căsătorim?
Nu-mi aduc aminte.
Nu crezi că-i cam ciudat...
să nu ne amintim o răceală sau o febră sau o durere de gât?
Ce crezi că înseamnă asta?
Cred că înseamnă că sunt prea obosită să-mi amintesc.
Nu mai sta în această cameră. Ai stat destul.
Nu mă mai duc afară. Nu mă mai rănesc iar.
- A fost ultima oară, ţi-am spus. - Nu poţi să te opui.
Ai putea să cazi între scaun şi televizor.
Dacă asta ţi-a scris Dumnezeu asta o să ţi se întâmple.
Nu te poţi ascunde stând ascuns într-o cameră.
Îmi spun dl Sticlă la şcoală fiindcă mă zdrobesc ca sticla.
Dacă iei această decizie acum...
să-ţi fie frică...
niciodată nu-ţi mai revii.
Toată viaţa te vei teme.
- Am un cadou pentru tine. - De ce?
Lasă de ce.
Îl vrei sau nu?
Atunci du-te şi ia-l.
Unde e?
Pe bancă...
vizavi.
Cineva o să îl ia.
Atunci du-te mai repede.
A cumpărat o serie întreagă.
Va fi una de-asta şi te va aştepta...
de fiecare dată când vei vrea să ieşi afară.
Mi-au spus că acesta are un sfârşit surpriză.
Este de la librăria proprie a lui Fritz Campion.
A apărut înainte ca primul număr de reviste comice să apară în 1968.
Este clasica luptă dintre bine şi rău.
Uită-te la fălcile Ucigaşului la fel ca în toate cărţile.
Şi disproporţionalitatea capului faţă de corp a lui Jaguaro.
Şi asta e la fel dar doar la cei răi.
Ce e de observat la această revistă...
ceea ce o face foarte, foarte specială...
este descrierea realistă a personajelor.
Când personajele au apărut în revistă...
erau exagerate...
cum se întâmplă mereu.
Acesta e cel mai bun rezultat.
Deci...
împachetaţi-o.
Aţi luat o decizie foarte înţeleaptă.
Copilul meu se va bucura enorm.
Puteţi să repetaţi?
Fiul meu Jeb... e un cadou pentru el.
- Câţi ani are Jeb? - Are patru.
Nu.
Nu, nu, nu, nu, nu.
Trebuie să plecaţi. Acum.
Ce am spus?
Vedeţi ceva jucării aici?
Vedeţi vreun ecuson prins de tricoul meu
cu numele meu pe el?
Vedeţi vreun copil asiatic stând afară
într-un elicopter mecanic care se învârte când bagi bani?
Asta găseşti într-un magazin de jucării
şi probabil credeţi că sunteţi într-unul
fiindcă faceţi cumpărături pentru un copil numit Jeb.
Unul dintre noi a făcut o greşeală gravă...
şi a irosit timpul preţios al celeilalte persoane.
Aceasta este o galerie de artă, prietene...
şi aceasta este o capodoperă.
Noi lucrăm doar cu înscrieri aici.
- Am o scrisoare din acest magazin. - Felicitări.
Ai o cutie poştală. Expoziţia este peste două săptămâni.
Aceasta era sub ştergătorul de parbriz al maşinii.
Cât de sigur eşti că nu te-ai îmbolnăvit niciodată?
75 la sută.
Asta nu e chiar atât de sigur, nu?
Asta-i prima problema.
Voi fi foarte sceptic în legătură cu tot.
Cu toate astea?
Presupun că nu te-ai accidentat niciodată. Mă înşel?
Tata s-a accidentat.
Copilul are dreptate?
Da, domnule. La colegiu. Un accident de maşină.
- A fost ceva serios? - N-a mai jucat fotbal niciodată.
Asta-i a doua problemă.
Marea problemă.
Dle, putem discuta despre biletul pe care l-aţi lăsat pe maşina mea?
Am studiat problema revistelor de benzi desenate îndeaproape.
Mi-am petrecut o treime din viaţă pe un pat de spital...
nefăcând altceva decât să citesc.
Cred că revistele sunt ultima noastră legătură...
spre un mod vechi de a povesti istoria.
Egiptenii desenau pe pereţi.
Tari în toată lumea transmit cunoştinţe prin imagini.
Cred că revistele reprezintă o forma de istorie...
pe care cineva undeva le-a trăit.
Dar, sigur, toate aceste istorioare...
s-au amestecat cu maşina comercialului, s-au schimbat
devenind produse vandabile.
Acest oraş a avut seria lui de dezastre.
Am văzut consecinţele acelui avion prăbuşit.
Am văzut dezastrul hotelului care a ars.
Am urmărit ştirile sperând să aud o combinaţie de cuvinte...
dar n-au venit niciodată.
Dar într-o zi am văzut ştirea tristă despre accidentul de tren...
şi le-am auzit.
"Este un singur supravieţuitor...
şi printr-o minune nu e rănit."
Sufăr de o boală numită osteogenesis imperfecta.
Este o deficienţă genetică.
Nu produc o proteină anume foarte bine...
şi îmi face oasele foarte uşoare în densitate.
Foarte uşor de rupt.
Am avut 54 de fracturi în viaţă.
Şi am cea mai blândă versiune a bolii, tipul unu.
Există şi tipul doi, tipul trei, tipul patru.
Tipul patru nu rezistă foarte mult.
Aşa mi-a venit ideea.
Dacă există cineva ca mine pe această lume
şi eu sunt la un capăt al spectrului
n-ar putea exista cineva
opus mie la celălalt capăt?
Cineva care nu se îmbolnăveşte care nu se răneşte ca restul?
Şi care probabil nici măcar nu ştie.
Tipul de persoana descris în aceste poveşti.
O persoană trimisă să ne protejeze pe restul.
Să ne apere.
- Credeţi ca tatăl meu e... - Nu cred nimic acum.
Este o posibilitate
dar una cu ceva probleme.
Joseph nu mai bea apa aceea.
- Du-te şi arunc-o. - Dar, tată...
Acum te rog.
Întâlnesc mereu oameni ca tine în munca mea.
Căutaţi mereu pe cineva pentru a beneficia de ei
le spuneţi o poveste fantastică
şi la un moment dat spuneţi:
"Aş avea nevoie de cartea de credit
pentru o mică plată".
Azi a fost prima zi din câte îmi aduc aminte
când m-am trezit şi nu m-am mai simţit...
trist.
Credeam că persoana care a scris acel bilet are un răspuns.
Vom pleca acum.
Noroc cu expoziţia dv.
Cu ce te ocupi, David?
Ai spus că mereu întâlneşti în munca ta tipi ca mine.
- Ce faci tu exact? - Lucrez la stadionul Universitar.
Mă ocup de securitate.
Bună.
Am ajuns la o decizie.
Bine.
Te voi întreba ceva, bine?
Şi poţi să fii foarte sincer.
Sunt pregătită pentru orice şi nu mă va afecta.
Ai mai fost cu cineva?
Vreau să spun de când avem probleme.
Răspunsul nu mă va afecta.
Vreau doar să ştiu, înţelegi?
Nu mă va afecta în nici un fel.
Nu.
Îmi pare rău, David. Îmi pare rău.
Oricum...
decizia mea...
e ca vreau să o luam de la capăt.
Vreau să fie cum eram la început.
Şi faptul că ai supravieţuit accidentului este un motiv.
Parcă ar fi o a două şansă.
Şi dacă vrei să mă întrebi ceva
nici o problemă.
Bine.
- Dunn. - Cheamă-l pe Dunn.
Sunt Jenkins. Avem aici un tip la poarta 17C cu un bilet fals.
Zice că te cunoaşte. Nu mi-a spus cum îl cheamă.
Cum arată?
De ce crezi că dintre toate profesiile din lume...
ai ales protecţia?
- Eşti un om foarte ciudat. - Puteai să fii un colector de taxe.
Puteai să ai o sală de gimnastică. Puteai deschide un lanţ de restaurante.
Puteai să faci alte zece mii de lucruri.
Dar tu ai ales să protejezi oameni.
Tu ai luat această decizie şi mi se pare...
foarte, foarte interesant.
Acum tot ce vreau este cartea ta de credit.
Am glumit.
- Eşti un fan al sportului? - Începe să mă enerveze.
E din ce în ce mai greu, mai sunt zece minute.
Avem programe. Programe.
Programe.
Programe. Avem programe.
- Rich, de ce nu controlăm? - Da.
- Dă-mi un minut. - E vreo problemă?
Îmi pare rău. Va trebui să vă percheziţionez.
- Nu e nimic personal. - Tipul înalt cu geaca de camuflaj.
Uneori oamenii vin cu arme şi beau prea mult.
Dacă echipa nu joacă bine se pot întâmpla lucruri triste.
Facem controale în mulţime pentru a-i descuraja.
Cei care au obiecte vor ieşi din rând.
Da, vino aici.
Ţi-am luat un loc în sectorul galben.
Nu e o zonă prea bună dar nu vei avea probleme.
- Bine. - De unde ştiai că tipul pe care l-ai scos
avea o armă?
Nu ştiu.
Poate jacheta de camuflaj pe care o purta.
Tipii ăştia au mereu arme pentru distracţie.
Credeai că are un cuţit?
- Credeam că are ceva, da. - Dar nu un cuţit.
Am avut o imagine cu un pistol argintiu cu mâner negru.
Prins la pantaloni.
Ştii, ca la TV.
Ai instincte bune pentru chestii ca asta?
- Ca ce? - Să ştiu când oamenii au făcut ceva rău?
- Da. - Ai încercat să le dezvolţi?
- Nu ştiu ce vrei să spui. - Îndemânarea ta.
Trebuie să merg jos pe margine în timpul meciului.
- Poţi să mergi acum la locul tău... - Personajelor din reviste...
le sunt atribuite puteri speciale...
invizibilitate, vedere în întuneric, chestii d-astea.
Bine.
- Nu vreau să mai joc acest joc. - Este o exagerare a adevărului.
Poate se bazează pe ceva la fel de simplu ca instinctul.
- Putea să nu fi avut nici o armă. - Putea să fi avut
un pistol argintiu ascuns în pantaloni.
- Dunn. - Trebuie să plec.
Da, ştiu. Vin imediat.
- O ultimă întrebare. - Ce?
Accidentul de maşina în care ai fost implicat.
A mai fost cineva implicat?
Da, soţia mea Audrey.
Era în maşină cu mine.
Să ai o viaţă frumoasă, Elijah.
Data viitoare cumpără bilete de la o agenţie autorizată.
- Dunn. - Vin.
... în urma investigaţiilor trenului 177
de la depoul East-trail.
Consiliul local a făcut un plan
pentru a mări standardele de inspecţie şi întreţinere
ale transportului din Philadelphia...
şi regiunile alăturate.
Aşteaptă o secundă!
Vreau să te întreb ceva.
Tată! Hei, tată!
Tată!
Joseph, ştii ce supărată ar fi mama dacă ar şti că joci fotbal?
Îi vei spune?
Vrei să joci şi tu? Mai avem un tip mare ca tine.
Jucaţi în echipe diferite. E vărul lui Potter.
Joacă fundaş la Temple University.
O să devină profesionist.
Cică aleargă 50 m în 4.3 secunde.
Da, am auzit.
Poţi să-l învingi, tată.
- Hai să-l batem. - Intru în casă.
Joacă doar o repriză. I-am spus că erai excelent.
- De ce ai făcut asta? - Doar una.
Intru în casă. Am nişte treabă.
- Ce? - Vreau să mă antrenez.
- Te ajut. - Nu, nu am nevoie...
Nu pot să joc, băieţi! Mă antrenez cu tată!
Hai, hai, gata! Eşti pregătit?
Sus! Merge bine. Chiar acolo! Prinde!
Trebuie să fug.
Să nu mă ascund.
Şi sunt hotărât.
Să călăresc.
Şi mai am doar un dolar de argint.
Cât ai pus acolo?
Ai pus prea mult. Sunt 120 kg.
Cât poţi să ridici?
E cea mai mare greutate ridicată vreodată.
Este prea periculos, Joseph.
De ce nu te duci sus acum şi să mă laşi pe mine să termin?
Am s-o dau jos. Te voi ajuta cum trebuie.
Crezi că ai fi putut să-l baţi pe Bruce Lee?
Nu.
Vreau să zic, dacă ştiai karate.
Nu.
Dar dacă el nu putea să lovească, şi tu ai fi fost enervat pe el?
Nu, Joseph.
Cât ai dat jos?
Am minţit.
Ai adăugat?
Cât are?
125 kg.
Mai pune.
Bine.
Mai bine dă-te mai în spate să nu te loveşti, bine?
Mai mult?
Să nu faci niciodată aşa ceva. Ştii asta, da?
Ce faci dacă se întâmpla ceva?
O chem pe mama.
Exact.
Cât ai mai pus?
Tot.
Ce mai putem folosi?
Cât are?
Cât are, tată?
Aproape 160 kg.
Fractura la al cincilea metacarpian al mâinii drepte...
şi multiple fracturi la coastele şase, şapte şi opt.
Totuşi, cea mai gravă este la piciorul drept...
este o fractură spiralată.
Sunt 14 rupturi.
Este sfărâmat.
Îmi spun dl Sticlă.
- Cine? - Copiii.
Te simţi bine, dl Price?
Pot continua?
Acele au fost înfipte pe toată lungimea piciorului.
Veţi merge în scaun cu rotile pentru o lună sau două.
Apoi veţi folosi cârje 12 sau 14 luni.
Veţi rămâne în spital între cinci şi opt zile...
şi apoi între 9 şi 12 luni de terapie fizică.
Medicamentele prescrise sunt aceleaşi ca de obicei...
morfină picături, percocet, darvocet.
Pacientul de la ora 10 a sosit.
Spitalul l-a externat azi dimineaţă.
Mulţumesc.
Elijah, nu?
Vom preveni orice atrofiere a piciorului bun cu asta...
şi antrenează şi quadricepsii.
De cât timp sunteţi căsătorită?
- Doisprezece ani. - Cum v-aţi cunoscut?
Sunt un pic nervos când sunt aici.
Pun prea multe întrebări când sunt nervos.
Accident de maşină.
Acum va trebui să-mi spuneţi mai mult.
Soţul meu era sportiv în colegiu...
şi am fost implicaţi amândoi într-un accident.
Maşina a alunecat şi amândoi am fost răniţi iar el n-a mai putut juca fotbal.
Şi dacă asta nu s-ar fi întâmplat, probabil n-am mai fi fost împreună.
Cum aşa?
Cred că ar trebui să discutăm despre refacerea dv.
Nu trebuie să-mi răspunzi dacă nu vrei.
Spune-mi mai multe despre maşinăria asta.
Împiedică atrofierea prin...
Nu-mi puteam petrece viaţa cu un fotbalist.
Este atât de simplu.
Nu ca mi-ar displăcea sportul. Admir priceperea şi calităţile sportivilor.
Şi, ca toată lumea, eram mândră de cum juca.
Dar fotbalul este opusul a ceea ce fac eu.
Eşti felicitat mai mult cu cât împingi mai mult adversarul.
Ştii, e prea multă violentţa, şi eu nu vreau violenţă în viaţa mea.
E un lucru pe care mulţi nu l-ar înţelege, dar...
Oricum, soarta a intervenit prin acel accident de maşină...
şi a scos definitiv fotbalul din ecuaţie.
Şi toţi au trăit fericiţi apoi.
Într-un fel.
Ce parte a lui David a fost rănită?
Cine a spus că pe soţul meu îl cheamă David?
Doamnelor şi domnilor...
În prima jumătate a anului...
Un avion 737 s-a prăbuşit la decolare...
au murit 172, n-au fost supravieţuitori.
Un hotel a ars în centru... au murit 211, n-au fost supravieţuitori.
Un tren East-trail a deraiat la zece km de oraş...
au murit 131 de oameni...
un singur supravieţuitor.
N-a păţit nimic.
Am vorbit cu soţul dv despre supravieţuire.
I-am sugerat o posibilitate aproape incredibilă.
De atunci am ajuns să cred că această posibilitate...
deşi incredibilă...
este deja o probabilitate.
Şi ce aţi bănuit?
Sunt nişte vremuri mediocre, dnă Dunn.
Oamenii încep să-şi piardă speranţa. Este greu pentru ei să creadă...
că există nişte lucruri extraordinare în fiecare dintre noi.
Sper că ai mintea deschisă.
Mă scuzaţi, domnule?
Poţi să ieşi din rând, te rog?
Avem probleme cu oameni care vând droguri aici în stadion.
Pot să vă caut în buzunare?
Ridică mâinile, te rog.
Hai, mâinile sus.
Abia am ajuns, omule.
Pot să las mâinile jos?
Pot să plec?
Da.
Sper să-i găsiţi.
- Hei, Dunn. - Da.
Abia am venit. Copilul tău a fost rănit.
- Unde e? - E la o repetiţie la şcoală.
Vrea să te duci imediat la el.
El e tatăl tău?
Pariez că tata l-ar bătea pe tatăl tău.
Nu, el a insistat să vă chemam pe dv...
deşi am avut nişte probleme să vă găsim.
Adică, nu sunteţi pe lista noastră.
Audrey se ocupă de problemele astea.
Care probleme?
Problemele lui Joseph.
Trebuie să-l tratez cu ceva?
Nu, nu, e mai mult emoţională problema.
Nu e serios rănit fizic.
Nimic faţă de când te-am trimis pe tine la spital.
Când a fost asta?
Biroul meu era în cealaltă parte a clădirii atunci.
Nu-ţi mai aduci aminte, nu?
- Nu, doamnă. - Aveam părul roşu.
Oricum, erai mai tânăr decât e Joseph acum.
Ştii că am schimbat regulile de folosire...
a piscinii din cauza ta?
Copiii încă mai povestesc...
ca şi când ar fi o poveste cu stafii.
"ştiţi că a fost un copil care aproape s-a înecat în piscină?
A stat pe fundul piscinii cinci minute întregi.
Şi când l-au scos, era mort."
Îi lăsăm să povestească. Rămân în siguranţă.
Încă ţi-e frică de apă?
Era Potter şi cu încă un tip.
Se jucau cu o chinezoaică în vestiar.
Nu poţi lăsa să se întâmple lucruri rele oamenilor buni, nu?
Acesta-i codul tău, nu? Acesta este codul unui erou.
Am încercat să-i opresc...
dar au început să mă dărâme, şi să nu mă lase să mă ridic.
Cred că din cauza că eşti tatăl meu...
Credeam că sunt ca tine.
Nu sunt ca tine.
Eşti ca mine.
Amândoi putem fi răniţi.
- Sunt un om obişnuit. - Nu, nu eşti.
De ce tot spui asta?
Elijah Price m-a vizitat la centru azi.
Doamne.
N-a făcut nimic. Doar...
mi-a spus teoria lui.
E trist când pacienţii ajung aşa.
Pierd spiritul realităţii.
Joseph, ce dracu faci?
Oh, Doamne.
Nu mă crezi. Am să-ţi arat. Nu poţi fi rănit.
Arma nu e încărcată. Nu ştie unde ţin gloanţele.
În trofeul tău de debutant al anului.
Joseph, ai încărcat arma?
- Nu poţi fi rănit. - Elijah se înşeală.
- Când l-a cunoscut pe Elijah? - A fost cu mine când l-am cunoscut.
Nimeni nu-l crede.
Joseph, ascultă-mă.
Uneori când oamenii se îmbolnăvesc pentru mult timp, ca Elijah...
şi mintea li se îmbolnăveşte, şi spun lucruri neadevărate.
Mi-a spus şi mie ce crede despre tata. Nu-i adevărat.
Am să-ţi arat.
Ţi-aminteşti povestea despre băiatul care aproape s-a înecat în piscină?
Despre mine e vorba. Aproape m-am înecat. Eu eram.
- Minţi. - Nu mint, da? Doar uitasem, atât.
Joseph, ştii că tata s-a accidentat la colegiu.
Ştii asta. Ştii totul despre accident.
N-o face. O să moară, Joseph.
- Îl împuşc doar o dată. - Joseph, ascult-o pe mama...
Nu fii speriat.
Joseph...
dacă apeşi pe trăgaci, voi pleca.
Înţelegi? Plec la New York.
Ai dreptate. Dacă apeşi trăgaciul...
glonţul va ricoşa din mine, şi eu nu voi fi rănit.
Dar apoi mă duc sus şi îmi împachetez...
şi plec la New York.
De ce?
Fiindcă eu credeam că începem să fim prieteni adevăraţi.
Şi prietenii ascultă unul de celălalt. Ei nu...
şi nu se împuşcă, nu-i aşa, Audrey?
Nu se împuşcă, Joseph.
Joseph!
Vei avea mari probleme!
Acum, sunt tatăl tău, şi-ţi spun...
să laşi naibii arma acum!
Unu, doi...
L-am urmărit pe tipul cu jacheta de camuflaj.
Avea un pistol argintiu cu mâner negru ascuns în pantaloni.
Chiar ai fost accidentat atunci în colegiu?
Fiindcă eu cred că te-ai prefăcut. Cred că ai avut ocazia...
să-ţi închei cariera de fotbalist, fără nici o întrebare.
Şi cred că ai făcut toate, toate astea pentru o femeie.
Bănuiesc că are sens.
Fotbalul dura cât, zece ani?
Dar dragostea? Acum, e pentru totdeauna.
Şi stropul de tristeţe de dimineaţă de care vorbeai?
Cred că ştii ce-i cu el.
Poate nu faci ceea ce ar trebui să faci.
Majoritatea armelor au mâner negru sau argintiu.
Aveam şanse egale să nimeresc culoarea.
- Nu asta am văzut. - Opreşte-te.
Nu te mai juca cu viaţa mea, Elijah.
Fiul meu aproape m-a împuşcat aseară pentru a dovedi că ai dreptate.
N-am spus că nu poţi muri.
- N-am spus asta. - Nevastă-mea avea dreptate.
Au fost trei dezastre majore, şi numai tu ai supravieţuit.
Am fost bolnav.
Când eram copil, am stat o săptămână în spital fiind bolnav de pneumonie.
Aproape m-am înecat. Doi puşti micuţi...
mă împingeau în piscină şi am înghiţit nişte apă.
Nu ştiau, şi aproape m-am înecat.
Eroii nu mor aşa.
Dar oamenii normali da?
Nu vreau să te mai văd, bine?
Te rog să stai departe de familia mea.
Hei, omule, e trecut de 8. E timpul să alegi.
Trebuie să închid.
Sper să nu distrugi revistele japoneze, mă rog la Dumnezeu.
Uite, omule, nu ştiam că eşti într-un...
- Alege ceva, bine? - Scuză-mă, te rog.
Bona a venit.
- Ar trebui să anulăm? - Mă simt bine.
Putem să o lăsăm pe altă dată.
Nu mint.
Sunt bine. Doar un pic zdruncinat.
Ce-ar fi să ieşim să bem ceva?
Uite, omule, o să te conduc afară.
Bine? Poţi să stai să te gândeşti şi pe trotuar.
Trebuie să bag nişte pui în mine, mă înţelegi?
La dracu!
Tipule!
Omule, nu-mi pasă că eşti într-un cărucior. Dacă mai faci o dată...
Chem poliţia.
Atât, nenorocitule. O să petreci ceva timp în puşcărie.
Cât costa asta?
Ruginiu?
Culoarea, nu rugina.
Ştii, ca lemn sau picturi de culoare ruginie.
Nu ştiam asta.
Al meu e încă maro.
Bine, rândul meu.
Cântec favorit?
"Soft and Wet" cu The Artist formerly Known as Prince.
Ce?
Ar trebui să fim cinstiţi.
"Soft and Wet."
Foarte interesant.
Bine, rândul meu.
Când a fost prima oară...
când te-ai gândit că nu vom reuşi?
Asta nu-i un joc.
E prima întâlnire. N-avem reguli.
- Nu ştiu sigur. - Gândeşte-te cu atenţie.
Dar jocul?
S-a terminat. Am câştigat.
Uite, poate nu era un moment anume.
- Poate ca era timpul... - Am avut odată un coşmar...
şi nu te-am trezit ca să-mi spui că totul e bine.
Cred că atunci a fost prima dată.
Se pune?
Se pune.
Special ne ţii pe mine şi pe Joseph la distanţă?
Da.
De ce?
Nu ştiu.
Nu mă simt bine, Audrey.
Ceva...
nu merge bine.
Eşti nemulţumit de noi, David?
Nemulţumit de viaţa pe care o duci?
Vreau să spun, erau atâtea chest de făcut după colegiu.
Acestea au fost alegerile tale.
Ştii, chiar dacă n-am mai fi fost împreună...
Niciodată nu ţi-am dorit să te accidentezi.
Ceea ce poţi face fizic...
a fost un cadou.
Niciodată nu mi-aş fi dorit să dispară.
Ştii asta, nu?
Ai avut două apeluri după ce Joseph s-a culcat. Unul a venit...
când vorbeam pe cealaltă linie, dar n-am vorbit mult.
Era o urgenţă cu sora mea. A încercat să-şi facă părul şi acum arată de parcă şi-ar fi băgat capul în...
Cine sunase?
Cineva din New York...
Despre slujba de paznic.
Vor să te angajeze. Nu ştiam că vă mutaţi la New York.
Mersi că mi-ai spus.
Nu ne mutăm toţi.
Am lăsat robotul să-l înregistreze pe celălalt.
Bravo.
Uite, să fim cinstiţi. Suntem abia la început...
şi nu mă aştept ca tu sau eu să ne schimbăm...
drumul încotro se îndreaptă vieţile noastre...
din cauza unei întâlniri.
Şi dacă pleci la New York, vom dezvolta asta.
Vom fi nevoiţi să o luam încet.
Şi, în final, cred că e cu siguranţă mai bine.
Este a două întâlnire, David. Nu mă aşteptam ca noi...
să ne lăsăm duşi.
Dar cred "felicitări" e ceea ce trebuie să-ţi spun.
David, e Elijah.
Era evident.
Era numărul ăsta pe care l-am cumpărat...
Century Comics 117.
Este cu un grup, coaliţia Răului...
care încearcă să găsească slăbiciunile fiecărui supererou...
pentru că toţi au una, ca şi tine.
Oasele nu ţi se frâng. Ale mele da. Asta-i clar.
Celulele tale reacţionează la bacterii şi viruşi diferit faţă de ale mele.
Nu te îmbolnăveşti. Eu da. Şi asta e cert.
Dar, din anumite motive reacţionam la fel la apă.
O înghiţim prea repede, ne înecăm.
Ne intră prea repede în plămâni.
Oricât de ireal pare, noi suntem legaţi.
Suntem pe aceeaşi linie, numai că la capete diferite.
Important e că ştim ceva ce nu ştiam.
Ai o slăbiciune... apa.
Este ca kriptonita.
Mă asculţi, David?
Audrey?
Da. Vin.
Audrey. Audrey.
Hei!
Vei fi bine.
Ce... Ce s-a întâmplat?
Credeam că... credeam că am murit.
Şi eu.
Este bine?
Cred că are un picior rupt.
Eşti rănit?
Hei, omule, eşti rănit?
Alo.
Nu m-am rănit în accident.
David.
N-am fost niciodată rănit, Elijah.
Ce să fac?
Du-te unde sunt oameni.
Nu vei căuta prea mult.
E normal să-ţi fie frică, David...
pentru că partea aceasta nu este ca o carte cu poze.
Viaţa adevărată nu încape în pătrăţele în care sunt caricaturi.
Este una pe primul rând. Este a doua.
Da. Da, este a doua.
Înapoi în Africa!
Hei, cum te cheamă?
Cred că ai băut prea mult.
Pot să intru?
Cine eşti?
Îmi place casa ta.
Pot să intru?
Ce-i asta?
Nu, nu poţi intra.
Eşti sigur?
Ce... Ce eşti tu...
E în regulă.
E în regulă. E în regulă.
Am avut un vis urât.
S-a terminat.
Nu ştiu.
Nu pot să cred că gândeşti asta.
Doar te întreb.
Fac pâine prăjită.
M-am gândit la Elijah Price.
Dacă mai apare, cred că ar trebui să chemăm poliţia, bine?
Bine?
Bine.
Ai avut dreptate.
Este unul din desenele vechi ale lui Johann Davis.
Vezi ochii ticălosului?
Sunt mai mari decât la celelalte personaje.
Arata o perspectivă puţin mai diferită asupra lumii faţă de restul...
puţin anormală.
Nu pare speriat.
Asta i-am spus fiului meu.
Dar a spus că sunt mereu două tipuri.
Este soldatul ticălos care se luptă cu eroul cu mâinile...
şi e adevărata ameninţare... inamicul deştept şi rău...
care se luptă cu eroul cu mintea.
Sunteţi mama lui Elijah?
Da. Îl ajut cu vânzările.
Încântat. Sunt David Dunn.
Mi-a vorbit de tine.
Mi-a spus că aţi devenit prieteni.
Suntem.
Se pare că-i merge bine azi.
Sunt foarte mândră de el.
A trecut prin multe în viaţă...
câteva nenorociri credeam că l-au distrus.
A fost greu...
Dar a reuşit.
Da, a reuşit.
E ca un miracol.
Da, e.
- Îi spun că ai trecut. - Mulţumesc.
O să rezolvăm cumva. Întotdeauna am rezolvat cumva.
A început.
Spune-mi ceva, David.
Când te trezeşti dimineaţă, mai simţi?
Tristeţea?
Nu.
Cred că acum e timpul să ne strângem mâinile.
- Uite! - Ai văzut?
Am muncit în clădirea aia 25 de ani.
Îi ştiu toate secretele.
Secrete?
Dacă ar fi fost un foc la etajul unu, sau doi, sau trei...
toţi din hotel ar fi ars de vii.
Pasagerii n-au voie aici.
Ştii care este cel mai înspăimântător lucru?
Să nu-ţi cunoşti locul pe lumea asta...
să nu ştii de ce eşti aici.
Este...
Este un sentiment îngrozitor.
Ce-ai făcut?
Aproape pierdusem speranţa.
De atâtea ori m-am întrebat.
I-ai omorât pe toţi.
Dar te-am găsit pe tine.
Atâtea sacrificii...
doar ca să te găsesc pe tine.
Doamne Dumnezeule!
Acum că ştim cine eşti tu...
Ştiu şi cine sunt eu.
Nu sunt o greşeală.
Totul are un sens.
Într-o poveste ştii cum poţi afla cum va fi personajul negativ?
Este exact opusul eroului.
Şi, de cele mai multe ori sunt prieteni, ca noi doi.
Trebuia să ştiu de atunci. Ştii de ce, David?
Din cauza copiilor.
David Dunn a condus autorităţile la Limited Edition unde au fost găsite dovezi ale celor 3 acte de terorism.
Îmi spuneau dl Sticlă.
Elijah Price este întemniţat pentru demenţă.
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org