Războiul dintre Iran şi Irak se crede a fi cel mai lung război convenţional
al secolului 20. El a durat din 1980 şi până în 1988.
Pe parcursul războiului, Iranul a trecut printr-o tranziţie internă rapidă
din punct de vedere politic şi cultural: Moştenirea sângeroasei Revoluţii Iraniene.
Spre sfârşitul decadei, Irak-ul a lansat o serie de bombardamente strategice
asupra oraşelor iraniene.
Iranul s-a răzbunat în acelaşi mod.
Oamenii au fost aruncaţi în întuneric unde frica şi anxietatea prosperau.
Traducerea şi adaptarea: Ianus www.subtitrari-filme.com
Ei bine?
Domnule, vreau doar să mă întorc şi să-mi termin studiile.
Să fiu doctor şi să servesc societatea a fost mereu principalul scop în viaţă.
Nu vreau să mi se distrugă viitorul pentru o singură greşeală.
Deci recunoşti?
Ce să recunosc?
Ce ai făcut.
Nu cunosc detaliile cazului meu,
dar cred că motivul pentru care nu pot reveni este pentru că am fost activă politic.
Dar domnule, toţi am fost activi politic în timpul revoluţiei.
Eram tânără. Naivă.
Nici măcar nu înţelegeam diferenţa dintre stânga şi dreapta.
Eram doar pasionată la fel ca toţi cei de vârsta mea.
Îmi făceam griji pentru ţară. Voiam o schimbare.
Sigur înţelegeţi.
Dacă am ajuns într-un grup de dreapta radical
a fost pentru că nu ştiam altceva mai bun de atât.
Fiecare greşeală are consecinţe.
Te-am lăsat să intri ca să auzi direct de la mine
şi să nu-ţi mai iroseşti timpul venind aici.
Să-ţi spun direct.
Nu-ţi poţi continua studiile.
Având în vedere trecutul tău, nu există nici cea mai mică posibilitate
să te mai poţi întoarce la universitate.
Îţi sugerez să-ţi găseşti alt scop în viaţă.
- Bună, Dna. Fakur. - Bună, dragă.
Scuze că am întârziat. V-a făcut probleme Dorsa?
Chiar deloc. Ne-am distrat.
Dorsa! A venit Mama!
- Ce s-a întâmplat? - Mami.
Draga de tine.
Este în regulă.
E în regulă, înţeleg. Ăsta e climatul de acum.
Nu lăsa să te schimbe.
Pentru fiica mea.
Felicitări pentru începerea studiilor medicale.
Sunt mândră de tine. Mama ta dragă.
Alo? E cineva acasă?
Tată...
Bună, micuţo.
Unde e mama?
E în dormitor.
E morocănoasă.
Bună...
Bună.
Ce faci?
Astea sunt cărţile mele de studiu.
Dă-le cuiva care le vrea. Sau aruncă-le.
Du-te să te joci, Dorsa.
Ce s-a întâmplat?
Poate lucrurile se vor îmbunătăţi după război.
Nu se ştie.
Războiul ăsta pare să nu se mai termine niciodată.
Măcar ai făcut tot ce ai putut.
Nu mai depinde de noi acum.
Cine ştie? Poate aşa-i mai bine.
Dorsa! Fugi!
Unde te duci?
- Nu mai e timp, trebuie să coborâm! - N-o putem lăsa pe Kimia.
Haide.
Bună...
Mulţumesc, doctore.
- Scuze de deranj. - Nu-i nimic.
Slavă domnului, pare că au pus mai multă defensivă în jurul Tehranului.
Am auzit un zvon că Irak-ul va lansa rachete acum...
Las-o în pace.
Dorsa, vino aici, draga mea.
Cine e băiatul ăsta?
Nepotul dl-ui Brahimi. Se pare că şi-a pierdut părinţii în Abadan.
Tată?
Ce s-a întâmplat, dragă?
Ai avut un coşmar?
E în regulă.
Nu, dragă, lucrurile alea nu există.
Data viitoare când te sperii, aminteşte-ţi că nu eşti singură.
Ţi-am dat-o pe Kimia să-ţi ţină companie.
Bună dimineaţa.
Fără jucării la masă, te rog.
Bună dimineaţa.
Banda adezivă de pe geamuri se desprinde.
- Dacă se sparg geamurile la o explozie... - Voi repune banda.
Ai avut un coşmar aseară?
A zis că a auzit pe cineva mergând prin casă.
Ai somnul tulburat la fel ca mama ta.
Ai dormit bine aseară?
Eu?
De ce crezi că sunt iar somnambulă?
Ai fi observat.
Mi-a fost frig.
Doar dacă am făcut-o acum o lună, două
acum şase luni, nu înseamnă că e ceva constant.
Plus că nu e prima oară când Dorsa aude lucruri sau îşi imaginează.
Spun doar că ai somnul tulburat când eşti stresată.
Ce e aia?
Este...
o înştiinţare anuală.
De ce nu ai zis mai devreme de ea?
Ai avut altele pe cap.
Merg la ministerul sănătăţii mai târziu să văd unde am fost repartizat.
Poate ajung undeva sigur ca anul trecut...
Dacă avem noroc...
Salut, doctore.
- O clipă, vă rog. - Salut.
- Salut. Cum e familia ta? - E bine, mulţumesc.
De câte ori trebuie să spun ca uşa de la garaj să fie închisă bine?
- Te rog, aminteşte-i soţiei tale... - Ce vrei să spui?
Stai să-ţi arăt.
Şurubul a ruginit.
- Trebuie forţat pentru a fi pus la loc. - De unde ştii că a fost soţia mea?
Noi doi nu am fost.
Ştiu că Dl. Fakur o închide bine.
Şi nicio altă femeie, cu excepţia soţiei tale, nu conduce.
Aşa-i. O să ţinem minte s-o închidem bine.
O zi bună.
Salut.
Mă trimit la Elam.
Este în mijlocul războiului.
Am încercat să obţin un loc mai sigur, dar nu am reuşit.
Cred că tu şi Dorsa ar trebui să mergeţi la părinţii mei.
De ce?
Zvonul că Irak va folosi rachete e probabil să fie real.
E mai sigur în nord. Oamenii deja pleacă din oraş.
Suntem bine aici.
Nu te averizează înaintea folosirii rachetelor.
Nu vreau să fiu o povară părinţilor tăi.
Nu eşti o povară.
Ultima dată când am fost sora ta spunea că
"Tehranul e bombardat şi noi primim shrapnelele."
Vom fi bine în casa noastră.
Mă tem pentru Dorsa.
Ce? Nu mai sunt capabilă să am grijă de propriul meu copil?
Nu asta spuneam.
Spun doar că eu nu voi mai fi prin preajmă.
Cu părinţii mei măcar vei avea un ajutor.
De parcă tu ai fost de aşa mare ajutor...
Nu e corect!
Nu, incorect e ca tu să pleci să te joci de-a doctorul şi să mă tratezi ca pe...
O incompetentă?
Mă joc de-a doctorul?
Să fiu trimis la război nu e un joc.
Te dai mare? Vrei o medialie?
Nu mă duc că vreau. Pierd dreptul de-a practica.
Dacă tu nu ai dreptul de-a practica e o catastrofă
dar la mine e mai bine aşa.
Te deranjează că practic eu?
Nu, nu mă deranjează asta.
Dorsa, de câte ori ţi-am zis să strângi jucăriile după ce termini?
E vina mea că nu-ţi poţi termina studiile?
Nu tu ţi-ai irosit timpul pe politică la universitate?
Vorbeşti la fel ca ei.
Greşesc?
Ai uitat că-mi spuneai că nu am coloană vertebrală că mă ţin doar de studii?
De parcă tu n-ai încercat să mă opreşti din studiat.
Când am făcut eu asta?
Când universităţile s-au redeschis după revoluţia culturală
cine a zis că studiile pot aştepta şi mai bine stau să cresc copilul?
Ai o problemă în a avea grijă de copilul tău?
Mă faci o mamă rea?
Nu, vreau să spun că nu e corect să dai vina pe mine şi copil pentru eşecurile tale.
De ce vrei să te întorci acum aşa dintr-o dată?
Nu am plecat că am vrut. S-a petrecut revoluţia culturală.
Asta a fost acum 4-5 ani. Universităţile s-au deschis după un an.
Şi?
Vrei să te întorci acum pentru că a murit mama ta...
Mereu am visat să fiu doctor!
Nu, Shideh, era visul mamei tale.
Oamenii morţi nu pot visa.
Îmi va fi frică fără tine aici.
Mă voi întoarce repede.
Mama te va duce la bunica.
Asta e chiria pentru luna următoare şi ce avem de plată pentru cea trecută.
Dă-i lui Ebrahimi când vine scadenţa să tacă din gură.
Mamă...
Da?
Patul e ud.
Ridică-te.
Încă mai faci pe tine la vârsta asta!
Nu mergi la şcoală anul viitor?
Du-te la baie, dezbracă-te.
Nu ţi-am zis să mergi la baie?
Mi-e frică să merg singură.
Pâinea ta.
Mami?
Acum că tati nu e aici... Pot dormi cu tine noaptea?
Nu eşti o fată mare?
Fetele mari nu fac pe ele.
De ce nu poţi dormi?
Spune-mi. Ce te sperie?
Hei!
Fantomele...
Fantomele nu sunt reale.
Ba sunt. Doar că nu le vedem.
- Cine ţi-a spus asta? - Mehdi.
Cine e Mehdi?
Vărul lui Sogand şi Ali.
Mi-a dat o bilă de păr magic de pisică pentru a mă proteja de ele.
Dar am pierdut-o.
Bea cum trebuie.
Fantomele sunt nişte poveşti de speriat copiii.
Mehdi a spus că sunt reale şi vor să ne facă rău.
Vorbeşte prostii.
- Bună, dnă. Ebrahimi. - Bună...
- Sper că nu e un moment prost. - Deloc. Intră.
Nu, mulţumesc. Am doar o mică rugăminte...
- Ruda ta... - Mehdi?
I-a spus poveşti de groază fiicei mele, Dorsa.
Ştiu că e doar un copil, nu vreau să fiu rea,
dar Dorsa are dificultăţi în a dormi noaptea.
Te rog să-i ceri să nu-i mai spună Dorsei poveştile alea.
Fiica ta a greşit.
Mehdi este mut.
Nu a scos niciun cuvânt de când şi-a pierdut părinţii.
Amândoi au fost ucişi.
Ebrahimi l-a dus la o grămadă de doctori.
Fără rezultat.
- Ea spunea că Mehdi i-a zis... - A spus ce poveşti?
- Fantome şi chestii... - Doamne, ai milă!
Fantomele nu sunt reale, dnă. Ebrahimi...
Sunt foarte reale. Scrie în Coran.
Soţul meu se supără când spun asta, dar băiatul este înspăimântător...
- Te-ai întors devreme. - Dna. Ebrahimi m-a trimis înapoi sus.
N-a zis de ce?
I-a dus pe Sogand şi Ali acasă şi mi-a zis să mă duc şi eu acasă.
Cum rămâne cu Mehdi?
Mehdi are voie să stea.
Dar nu ne mai putem juca cu el.
Ştii, poveştile de care ai spus azi dimineaţă...
Eşti sigură că Mehdi ţi le-a spus şi nu băieţii lui Ebrahimi?
Şi Sogand cu Ali îmi spun poveşti.
De ce să ai grijă?
Pentru că vor veni.
A spus el asta de faţă cu băieţii lui Ebrahimi?
Nu, mi-a şoptit la ureche.
Ţi-am spus de atâtea ori. Ţi se răceşte ceaiul.
Ai dreptate. Scuze.
Ce ceai gustos ai făcut.
Nu ştiam că poţi face un ceai aşa gustos.
Mulţumesc.
- Ia şi nişte pâine. - Da, o să iau.
Alo?
Alo?!
- Shideh? - Bună.
- Mă auzi? - Nu prea e bună legătura, dar merge.
- Ce faceţi? - Suntem bine. Cum este acolo?
Nu prea bine.
Ori lucrez în spital, ori mă adăpostesc.
Tot nu vrei să mergi la părinţii mei?
Nu-ţi face griji pentru noi.
La radiourile străine se anunţă că Irak va trimite rachete în Teheran curând.
Nu s-a auzit nimic aici.
Te rog s-o scoţi pe Dorsa din oraş.
Nu-mi abandonez casa pe baza unui zvon.
- Nici măcar pentru Dorsa? - Dorsa e mai bine în casa ei.
Trebuie să plec. Gândeşte-te la ce ţi-am zis.
Mi-e dor de tine.
- Pa. - Şi mie mi-e dor de tine...
600 KM de câmpul de luptă...
Tehran va deveni noua linie principală a războiului neîncetat între Iran şi Irak.
Irak-ul a început să lanseze rachete, ajungând...
- Unde ai fost, mamă? Ţi se răceşte ceaiul. - Aşteaptă.
- Mulţi iranieni au plecat deja din capitală. - Cum rămâne cu petrecerea?
- Gata cu joaca. - Ba nu. Ba nu!
Termină! Dacă spun că e gata cu joaca, atunci aşa e!
Dacă nu mă asculţi,
data viitoare ţi-o iau pe Kimia să nu te mai poţi juca nici cu ea.
- Ai înţeles? - A durut?
E în ordine. Sunt aici. Voi avea grijă de tine.
Dorsa!
Vino aici, te rog!
Eşti încă supărată pe mine?
Trebuie să mergem jos acum!
Dorsa!
Cineva...
Ajutaţi-mă!
Vă rog!
Dorsa? Iubito?
Dorsa?
Iubito?
Te rog să-mi răspunzi...
Iubito...
- Le-am văzut, sunt reale şi înfricoşătoare. - Cine?
- Le-am văzut... - Despre ce vorbeşti?
Te rog... Tatăl meu... Tatăl meu moare...
- Te rog, ajutor! - Mamă, nu mă părăsi!
Te rog! Ajută-mi tatăl! Salvează-l. Eşti doctor, poţi face asta.
- Dar nu sunt doctor... - Mamă! Nu pleca!
- Voi avea grijă de Dorsa. Du-te. - Nu, mamă! Nu!
Vino aici. Este aici. Repede!
- Dl. Bijari? - Tată!
Să-l scoatem de aici.
Nu putem sta aici. Racheta ar putea exploda!
Du-te şi cheamă ambulanţa. Dacă n-o faci acum va muri.
Tată... bietul meu tată... Repede.
Haide.
Hai!
Paramedicii. E în regulă, poţi ieşi.
Dacă eram doctor adevărat ar fi putut supravieţui.
De ce spui asta?
Ai făcut tot ce ai putut.
- Ce se întâmplă? - Nimic, dragă. Culcă-te la loc.
Nu este aici!
Kimia... Kimia nu e aici.
- Unde era înainte? - Era pe pat...
- Au luat-o ele. - N-a luat-o nimeni.
Trebuie să fie undeva pe aici.
Eşti bine?
Eşti aşa fierbinte.
Fetiţa mea. Scumpa mea fetiţă.
Au venit, au văzut-o singură şi au luat-o.
Nu-ţi face griji. Ar trebui să te odihneşti acum.
Descalţă-te.
Încălzeşte-te şi odihneşte-te până va trece febra.
Promit s-o găsesc. Bine?
Mamă, am visat urât.
Nu-ţi fie teamă.
Dorsa?
Ce faci?
Mă duc s-o iau pe Kimia!
Cred că e sus. Au dus-o sus. Vreau să merg s-o găsesc.
Hai înapoi în pat.
- Trebuie să mănânci ceva. - Nu pot.
Trebuie dacă vrei să te faci bine.
Ştii ce voi face după micul dejun?
Voi pune un film pentru tine.
Poţi sta în pat şi să te uiţi la TV toată ziua la orice vrei tu.
Dar doar dacă mănânci.
- Dorsa? - Da?
- Mi-ai văzut caseta cu exerciţii? - Nu.
Era aici, dar nu o mai găsesc.
- Nu mă ating niciodată de casete. - N-am zis că ai făcut-o.
Cine e?
Geamgiul.
Imediat.
- Bună. - Bună.
Cred că merge bine afacerea acum cu atacurile astea.
Da, dar soţia insistă că e prea periculos să rămânem.
- Vrea să plecăm din oraş... - Mamă.
Am mâncat tot. Acum pune-mi video-ul, te rog.
- Aşa ai promis. - Să plecăm şi să-l lăsam pe om să lucreze.
De câte ori ţi-am zis să nu spui că avem video de faţă cu străinii?
Vrei să afle autorităţile şi să ni-l ia?
Dar m-am plictisit... O vreau pe Kimia.
Ţi-am zis c-o voi găsi.
- Bună, Shideh... - Bună...
Astea-s pentru tine.
De ce?
Pentru ajutorul de ieri.
De asemenea vreau să-mi iau la revedere.
La revedere?
- Mă întorc în Kurdistan pentru o vreme. - Dar e prea periculos acolo.
Tata mereu a vrut să fie îngropat în ţara natală.
Dorsa, draga mea.
Ieri după ce a căzut racheta ai zis că ai văzut ceva sau pe cineva, nu?
Pargol?
- Spuneai că-s înfricoşătoare. Plângeai. - Pargol? Du-te înăuntru.
Dorsa e un copil. Îşi imaginează lucruri atunci când e speriată.
Poate crezi că sunt nebună,
dar tata era bine ieri după ce a căzut racheta.
Vorbea cu mine. Jur.
Am plecat să-i aduc un pahar cu apă şi apoi l-am auzit ţipând.
M-am întors în grabă şi l-am văzut...
Părea foarte înspăimântat.
Avea privirea fixată pe ceva din spatele meu ce nu puteam vedea.
Ceva terifiant...
Precum...
Înţeleg că e greu să accepţi moartea cuiva drag.
Ştii că mi-am pierdut şi eu mama acum şase luni.
Dar şocul rachetei i-a cauzat tatălui tău atacul de cord.
- Este la fel? - Da.
Încă nu îi scade febra.
Poate ar trebui s-o duci la doctor...
Adică, unul pediatru.
Nu mai suport asta, Ebrahimi.
Trebuie să închizi şi să ne scoţi din oraş.
Dacă ne-ar plăti datoriile chiriaşii
- poate aş reuşi să închid. - Dna. Ebrahimi are dreptate.
I-am spus lui Fakur că ar trebui să lăsăm totul şi să plecăm la fiul nostru în Paris.
Ne-am înnoit vizele aşa că nu văd niciun motiv să rămânem.
Mi-a fost dor de tine.
Sunt aici pentru Dorsa.
Am ştiut mereu că eşti inutilă.
- Nu poate fi adevărat. - De ce nu?
Unde ai fost, mamă?
Ceaiul tău se răceşte. Joaca nu este gata!
Era în pat.
Nu e nimic.
Nu e nimic nici aici.
- Shideh, poate ai visat? - Era prea real.
Ce caută caseta mea la gunoi?
Cu tine vorbesc!
Dorsa?
Dorsa... Ce faci?
Unde este?
O vreau înapoi! Dă-mi-o înapoi!
- Ce cauţi aici? - O caut pe Kimia.
- Poftim. - Mulţumesc mult.
În sfârşit linişte.
Ebrahimi a plecat şi a luat copiii cu el.
Cum este Dorsa?
- Încă nu este complet bine. - Doamne!
- Nimic serios, sper, nu? - Nu, cred că e doar o răceală.
Ai auzit zgomote ciudate în jurul clădirii în ultima vreme?
Dacă te referi la ţipetele Dorsei de mai devreme...
îmi cer scuze. A fost cam agitată din cauza febrei.
Şi Mehdi a fost agitat, dar nu pare să fie bolnav.
Ştiam că va aduce probleme cu el.
Vă rog să nu spuneţi asta, Dnă. Ebrahimi.
Nu cred că pricepi.
Chestia aia n-a aterizat aici întâmplător.
Cred că a adus ceva cu ea...
Cum ar fi?
Spiritele malefice.
Acestea sunt doar basme.
Nu suntem în O mie şi una de nopţi.
Te înşeli.
Călătoresc pe calea vântului din loc în loc până găsesc pe cineva să posedeze.
De ce-mi spui asta?
De ce era Dorsa în faţa apartamentului lui Bijari şi bătea în uşă?
Ţi-am spus că halucinează din cauza febrei.
Căuta pe cineva.
Păpuşa ei preferată lipseşte. Credea că cineva a dus-o la etajul 4.
Cred că ar trebui să plec acum.
Ştii, dacă iau un lucru personal...
Ceva ce preţuieşti...
Nu mai ai scăpare de ei.
Vei fi marcat şi vor şti mereu cum să te găsească.
Scuze că am întârziat. Dna. Ebrahimi m-a abordat.
- La ce oră ai zborul? - De dimineaţă.
Cred că te bucuri să-ţi vezi fiul.
Atacul cu rachetă a fost, de fapt, o scuză foarte bună.
Şi el ne-a dus dorul. Voia să se întoarcă.
Trebuia să-i amintesc că îl au în vizor
şi l-ar fi trimis în prima linie pe front imediat ce ateriza în ţară.
Ce cauţi?
Ştiu că aveai cartea asta, The people of the air, de Saedi.
Da, o avem. Pe raftul al doilea. Contemporanii.
Ştii despre ce e vorba?
Spirite malefice.
E vorba despre superstiţiile în spiritele malefice...
şi cum călătoresc pe calea vântului.
E o carte de antropologie, nu una în care să găseşti răspunsuri.
Ce răspunsuri?
Doar spun.
Oamenii se pot convinge de orice că e real dacă vor asta.
Vântul se referă la forţe misterioase, eterice şi magice
care pot fi oriunde...
Unde e frică şi anxietate, vântul suflă...
Mă bucur că te-am găsit.
Credeam că ai plecat din oraş ca toţi ceilalţi.
Mi-am trimis familia departe.
Mă voi alătura şi eu în weekend.
- Ai auzit de cineva recent? - Nu prea.
Am fost la universitate de câteva ori şi am văzut câteva persoane cunoscute.
Îţi vine să crezi că mai sunt oameni din generaţia noastră care n-au terminat?
E clar că nu sunt făcuţi să fie doctori.
- Problemele tale s-au rezolvat? - Nu.
Respiră adânc, scumpo.
I-am dat paracetamol de trei ori pe zi.
Am început să-i dau şi antibiotic atunci când febra nu scădea.
Nu sunt semne de infecţie internă.
Atunci de ce nu-i scade febra?
Shideh, pot discuta un pic cu tine?
Ia loc, scumpo.
Este totul bine acasă?
Da, de ce?
Toată lumea e stresată acum.
Dorsa nu face excepţie. Ar putea fi legat de stres.
Totul e bine.
Dar tu? Eşti bine?
Da.
Sunt bine.
Ce faci aici singur?
Ai nevoie să te duc undeva?
Urcă-te.
Unde este păpuşa ei?
Unde ai fost, năzdrăvanule?
Bine. Mulţumesc că l-ai adus.
- L-am văzut pe drum... - Vrei să te lăsăm în urmă?
- Asta vrei? - Lăsaţi-l. E bine...
Cum e mica Dorsa?
E la fel. Plecaţi şi voi?
Ce altceva putem face? Aveţi grijă de voi. Pa.
Scuze...
S-aveţi o călătorie sigură.
Ai grijă să închizi uşa cum trebuie acum că plecăm.
- Ce faci? - Plecăm şi noi.
Nu putem. Cum rămâne cu Kimia?
Bine. Încearcă să-ţi aminteşti unde era ultima oară.
Nu mai este acolo. Unde ar putea fi?
- Nu ştiu. - Nu putea pleca singură.
- Cineva a luat-o. - Cine? Cine a luat-o?
Nu e nimeni aici în afară de noi. Ai înţeles?
- De ce ţipi la mine? - Că m-am săturat de jocul ăsta stupid.
Dacă n-a luat-o nimeni, atunci unde e?
N-am mutat-o eu.
Aşa cum nu mi-ai mutat nici caseta, nu?
Ţi-am zis că n-am atins-o eu!
Atunci cum a ajuns la gunoi?
Păpuşa e aici pe undeva.
N-a părăsit casa şi n-a luat-o nimeni.
Dacă eu n-am mutat-o şi nimeni nu a luat-o, unde este?
Atunci presupun c-am luat-o eu, nu?
Te rog... N-o putem lăsa pe Kimia.
Îmi va fi frică fără ea.
Şi voi fi bolnavă mereu.
Nu vrei să mă fac bine?
Dacă mă iubeşti, te rog să mă ajuţi s-o găsesc.
Bine... dar plecăm imediat ce-o găsim.
Poţi dormi cu mine la noapte dacă vrei.
Poate s-a terminat.
Hai să mai stăm un pic.
Ce e în neregulă?
Bună... ştii unde este?
Deasupra la ce? Rafturilor cu cărţi?
- Cu cine vorbeşti? - Cu doamna aia. Era chiar acolo.
Ce e cu tine? Suntem în Elveţia acum?
Acoperă-te cu asta. Mă duc să vorbesc cu Haji.
Unde ţi-era mintea? Ştii că fapta ta se pedepseşte cu lovituri de bici.
Roagă-te să fie milos.
Ridică-te.
Te iert de data asta şi-ţi dau doar avertisment
dar doar pentru că dna Hashemi a garantat pentru tine.
Du-te şi mulţumeşte-i domnului că a făcut asta.
Pentru că acest comportament e intolerabil.
O femeie ar trebui să se teamă de-a se expune mai mult decât orice.
Să-ţi fie ruşine.
Nu suntem în antichitate. Avem valori acum.
Bărbaţii noştri sunt martiri pentru a proteja aceste valori...
Film oferit în premieră de www.subtitrari-filme.com
Şi tu ce faci?
Nimic...
- O caut pe Kimia. - Acolo sus?
Ştiu că e acolo sus.
Ţi-am zis c-o vom găsi.
Trebuie să te odihneşti, mai ales că ai febră.
N-ai dormit mai deloc aseară.
Promite-mi c-o vei găsi.
Promit.
Scumpo...
Alo?
- Alo? Shideh? - Alo? Alo?
- De ce mai stai acolo? - Bună.
Te rog. Nu poţi fi aşa încăpăţânată având în vedere circumstanţele.
Nu sunt încăpăţânată.
- Toţi fug din Tehran. - Dar...
- Dar ce? - A dispărut ceva. Trebuie să-l găsesc.
- Ce? - N-ai înţelege. N-ai fost aici.
Sunt doar scuze, cred că ar trebui să te contacteze părinţii mei...
Nu...
... şi să te invite ei oficial.
- Ascultă-mă... - Te cunosc bine. Eşti doar...
Alo? Nu te mai aud. Alo?
Cine e?
Dorsa! Dorsa, deschide uşa!
Unde ai fost?
Ai văzut pe cineva?
Cine?
Nu ştiu... o doamnă?
- Cine e? - Nu ştiu.
Vine doar când nu eşti tu.
Şi ce face?
Se joacă cu mine. E drăguţă.
Ce doreşte?
Spune că...
nu poţi avea grijă de mine, dar ea poate.
Asta-i o prostie.
Spune că ştie unde e Kimia. Că mă poate ajuta s-o găsesc.
Asta e doar în capul tău. Ea nu e reală.
Dar ai zis că ai văzut-o şi tu.
Până la ultima persoană, până la ultima casă,
până la ultima picătură de sânge
stăm drepţi în numele lui Dumnezeu.
- Mamă, pot să mă întorc în pat? - Nu.
Trebuie să stai unde te pot vedea.
Pe canapea?
Nu ne-am înţeles să nu mai vii aici? Nu mai ai voie în camera asta.
- Dacă eu n-am voie, tu de ce stai? - Îţi caut păpuşa.
Doamna avea dreptate.
Ce tot spui? M-am săturat de prostia asta!
Nu vreau să mai aud de ea, chiar dacă e reală sau nu!
Ai înţeles?
Atunci o să fug cu ea.
Încetează!
Opreşte-te!
Te rog... Ia-mă pe mine în loc...
Te rog...
Dorsa?
M-am trezit şi nu erai aici.
- Am auzit zgomote. - Ce zgomote?
Alo?
Shideh, ai găsit ce căutai?
Bună, Iraj.
Poate ţi-e greu să crezi, dar...
dar chiar cred că ne bântuie ceva.
I-au luat păpuşa Dorsei şi nu o mai găsesc.
Dacă nu o găsesc, n-or s-o lase pe Dorsa în pace.
Dar n-o poţi proteja pe Dorsa.
Eşti inutilă! Eşti o dezamăgire!
Chiar şi fiica ta te urăşte!
- Taci din gură! - Tu să taci, curvo!
Tu ţi-ai făcut-o cu mâna ta.
Pleacă!
Ce e asta?
Mama ta iubită...
De ce ai făcut asta?
Tu ai ucis-o! Tu ai ucis-o!
- N-am făcut-o eu. - Mincinoaso!
Ei au făcut-o. Cei de care vorbeşti.
Ăsta e sertarul tău. Ascunzi lucrurile aici.
De aceea au pus-o acolo. Vor să crezi că eu am făcut-o.
Dar ziceai că nu sunt reali.
Bine. Important e că am găsit-o.
Dar e moartă!
- O fac eu bine. - Cum?
Întinde-te pe pat şi închide ochii.
Va fi bine când îi deschizi.
E în regulă, sunt doctoră.
Dorsa.
Ia uite!
Ţi-a dispărut febra.
Ştii că te iubesc, nu?
Nu-i aşa?
Vom sta jos până trece pericolul
şi apoi vom pleca la bunica.
Nu vreau să mai stăm aici.
Ia-ţi haina.
Nu e aici. Poate e în camera ta.
Să mergem. Sunt în urma ta.
Sunt chiar aici.
Sunt chiar aici!
Aşteaptă-mă.
De ce nu vii?
Ai auzit ceva?
Mamă! Mamă! Mamă!
Te rog, mamă...
Ajută-mă, mamă!
Te rog!
Sună ca tine.
- Dorsa! - Nu pleca!
Dorsa!
Dorsa, vin!
Dorsa!
Vine mami!
Vin! Vin!
- Mami! - Las-o în pace!
Dorsa!
Mami!
- Mami! - Dorsa?
- Mami!
- Sunt aici, scumpo. - Mami!
- Mami... m-a luat. - Sunt cu tine acum.
- Dorsa? - Nu te apropia.
De ce m-ai lăsat iar?
Am greşit.
- Ce? - Cu cine vorbeşti?
Doamna... Spune ca tu ai luat-o pe Kimia.
- Eu? - Spune că ai ascuns-o!
- Nu. Minte. - Tu minţi. Tu o ascunzi!
- Nu minţi! - Da. Poate.
Nu sunt sigură. Chiar nu ştiu...
Dar ştiu că te iubesc enorm. Îţi spun adevărul.
Îmi cer scuze dacă te-am supărat în vreun fel.
Nu am vrut. Te rog să mă ierţi.
Ştiu că ţi-e frică. Şi mie îmi este. Vino aici.
Să plecam şi apoi nu ne mai temem... Vino aici, scumpo.
Mamă!
Mamă, te rog să mă ajuţi!
Mamă!
Mamă, te rog să mă ajuţi!
Mamă!
Dorsa!
- Mamă! - Dorsa!
Mamă, te rog să mă ajuţi...
Nu mă lăsa...
Nu mă lăsa!
Doamne!
Eşti bine, dragă?
Du-te! Vin şi eu. Grăbeşte-te!
Nu. Nu veni. Nu coborî.
Du-te sus.
Fugi...
Fugi!
Kimia!
Grăbeşte-te.
Intră.
Fir-ar!
Mamă... Ce se petrece?
Mamă...
- Mamă? - Vino în faţă.
Traducerea şi adaptarea: Ianus www.subtitrari-filme.com