FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
DRESAT PENTRU A UCIDE
Pe ei !
Danny !
Bravo !
Dacă împrumuţi bani de la mine, trebuie să-i dai înapoi.
Dacă-i dai înapoi, nu-i scot zgarda.
Dacă nu-i dai, o scot. Sunt reguli simple.
Dă braţul ! Nu mişca ! Fii cuminte !
E drăguţ. O să ne întoarcem. Hai, Danny !
Am avut un vis astă-noapte.
Stăteam sub nişte umbrele din frunze de palmieri.
Şi nişte fete frumoase, cu tenul auriu,
îmbrăcate în fuste din frunze şi nimic mai mult
veneau pe rând şi-mi aduceau băutură în nuci de cocos.
Şi când îmi serveau băutura îmi atingeau faţa cu sânii.
Fir-ar să fie...
Şefule, cred că Georgie a început să aibă probleme.
Mai taci, Lefty ! Ţie ţi se scoală, nu mie.
Asta a fost partea frumoasă.
După chestia cu fetele, totul s-a dus naibii.
A apărut un uriaş cu o mitralieră şi a început să tragă
până a umplut peste tot de sânge, maţe şi bucăţi de corp.
- Frumos ! - A fost un adevărat coşmar.
Pun pariu că n-ai visat niciodată.
Trebuie să fie foarte plăcut.
La un pic ! Aşa...
Urăsc visele.
- Georgie ! - Ricy, dementule !
Cum ai ajuns aici ?
Bună ziua, şefule ! Toţi oamenii au plătit.
- 2.700. - Perfect ! Dă-le băieţilor de băut.
Ce facem cu Danny ?
Aranjaţi-l ! E plin de sânge pe faţă.
A avut careva necazuri ?
Pune aici ! Frumos ! Uite !
Danny, l-ai auzit pe şef.
Poftim o primă !
Aranjează-te !
Hai, Danny !
Haide !
Pozează !
Da, superb !
Treci înapoi în maşină ! Bestii nenorocite !
Dobitocul naibii !
Vreau să mă apropii. Aşa.
Nu pune degetele ! Maimuţa ta !
Uită-te la el !
- Nu aici. - Ai dreptate.
Hai într-un loc mai confortabil.
- Ce dur eşti ! - Da... Ham !
- Nu... Aprinde lumina. - Fără lumină !
Aprinde lumina !
Vreau să văd cu cine fac dragoste.
Eu nu.
Ce naiba ? Rahat !
Iisuse ! Dementule !
Unde te duci ?
Mulţumesc mult. Drăcia naibii...
Bravo !
Nu se poate, şefule.
Nigel ! Bine, Bart. Vrei ăsta ?
Întoarce maşina şi ţine motorul pornit.
- Baftă, fiule ! - Baftă ? N-am nevoie de baftă.
Ştii ce mi s-a părut mereu fascinant la situaţia asta a ta ?
Că ai transformat un om într-un câine.
E aşa cum spunea sfânta mea mamă.
La-i de tineri şi posibilităţile sunt nelimitate.
Spre deosebire de ale tale.
Stai să înţeleg.
Dacă nu te plătesc, scoţi zgarda.
Exact.
Dacă îi scoţi zgarda, ne omoară în bătaie.
Cine e geniul ?
E în interesul meu ca zgarda să rămână la locul ei.
Danny, omoară-l !
Când terminaţi cu stăpânul, omorâţi câinele.
Mă bucur să vă văd, domnule Yussef.
Rahatule !
Ucide !
- Ai găsit ceva care-ţi place ? - Încă nu.
Opriţi-l !
Cuminte, căţel !
Bravo !
Nu ştiu ce au oamenii.
- Poate nu mă exprim eu foarte clar. - Ia ce vrei...
Nu. Mama n-a crescut un porc.
Spre deosebire de alţii. Lau doar ce mi se datorează.
Darde data asta... Da.
Şi un pic de dobândă. Pentru că eşti un cretin atât de mare !
Haide !
- La ce te uiţi ? - Savuram spectacolul.
Bine.
Să nu mai dispari niciodată din faţa mea.
- Aţi spus să stau în maşină. - Taci naibii din gură !
Intră, javră !
Nu-mi vine să cred ! A stat şi s-a uitat cum m-au bătut măr.
Până şi un câine are destulă minte ca să-şi apere stăpânul.
Să-i muşte, să-i zgârie. Să facă pe ei. Orice !
- Iisuse ! - Şefule, nu arăţi prea bine.
- Alt geniu ! - Poate vrei să te duci acasă.
- Ce urmează ? - Magazinul de antichităţi.
- Haide ! - Sigur eşti în stare ?
Nu, dacă îl amâni pe unul cu rata, toţi încep să aibă idei originale.
Mai întâi, să găsim o cârciumă ca lumea.
Vreau să beau o bere. Şi tu... Gunoi inutil !
Uite care e planul.
O să încerc să rezolv totul într-o manieră paşnică, profesională.
Dacă nu merge, apăs pe asta...
Atenţie !
Când apăs pe asta, o să clipească lumina roşie.
Când clipeşte lumina roşie,
intri pe uşă mai repede decât un şoarece atras de o bucată de brânză.
La mâinile de pe el ! Şi nu mai rânji.
Când clipeşte lumina roşie... Uită-te la mine ! Concentrează-te !
Când clipeşte lumina roşie, intri pe uşă.
Asta e tot ce trebuie să ţii minte. Lumină. Uşă.
Bine. Şi nu lua ochii de pe bec. Să nu mă dezamăgeşti.
- Georgie ! - Da, Bart.
- Atârnă asta acolo. - Acolo ?
Bine. Lumina, Danny ! Roşu înseamnă porneşte.
Se pare că cineva ar avea nevoie de ajutorul meu.
Ce mai faci ? Vreau să acordez pianele astea.
Probabil că o să dureze vreo două ore, dacă nu te superi.
Îţi plac pianele ?
Şi mie. Locul ăsta e ca o ladă cu comori.
Probabil că o să dureze o lună până o să le aduc la normal.
Acordatul pianelor e treabă grea şi spatele meu e cam paradit.
Ai vreo treabă importantă acum ? Mi-ar prinde bine o mână de ajutor.
Te rog ! Mai eşti acolo ?
Eşti, nu ?
- Da. - Bine. Hai !
Mulţi oameni cred că, fiind foarte mare, un pian e dur
şi că poţi să dai în el cât vrei de tare,
fără să se întâmple nimic. Nu e deloc aşa.
Pianele sunt ca oamenii.
Dacă loveşti un om, se dezacordează.
La fel e şi cu pianele. Dacă le loveşti...
Ascultă ! E trist ca un plânset de copil.
Să-ţi spun ce vreau să faci acum. Apasă pe cheia asta.
Începi cu asta şi o iei spre dreapta. Unu, doi, trei.
Crezi că poţi să faci asta ? Bine. Pune mâna aici.
Dumnezeule ! Stai puţin. Relaxează-te !
Muzica trebuie să curgă dinăuntru.
Nu poate să curgă dacă tu eşti ţeapăn.
Pe cheia aia. Relaxează-te ! N-ai de ce să te temi.
Aşa. Eşti pregătit ?
Apasă !
Mai tare.
Bine ! Încă odată. Eşti foarte talentat la aşa ceva.
Mai apasă odată. Apasă !
Minunat. Încă o dată ! Eşti gata ?
Apasă ! Relaxează-te !
Lasă energia să curgă. Lasă magia să se întâmple.
Bine, bine...
Excelent !
Stai !
- Vrei să vezi ce ai făcut ? - Da.
Fii atent ! Nu e un sunet superb ?
- Ba da. - Vrei să încerci ?
Haide ! Pune degetele acolo.
Apasă !
Următoarea oprire: Carnegie Hall ! Ştii ce e Carnegie Hall ?
E o sală mare din New York.
Toţi marii muzicieni vor să cânte acolo.
Şi eu voiam.
Când eram mic, asta era marea mea ambiţie.
Dar n-am fost un cântăreţ atât de bun.
- Te simţi bine ? - Da.
În regulă. Cum te cheamă ?
Bine... Domnul Fără Nume. Eu sunt Sam.
- Îmi pare bine. - Şi mie.
Asta e bine. Spune-mi ceva, domnule Fără Nume.
Aud un sunet. Îl auzi şi tu ? Sau e...
O să te vând !
Dacă nu poţi face ce te-am învăţat să faci,
la ce-mi eşti de folos ?
Nu-mi eşti de niciun folos ! Ăsta e răspunsul.
Te hrănesc, te îmbrac, îţi pun un acoperiş deasupra capului.
Îţi dedic atâta timp, atâta efort ! Ca să te fac omul care eşti...
Şi asta e recunoştinţa ta ? Uită-te la mine !
Parcă tocmai am terminat al treilea război mondial.
- Duceţi-l jos ! Să nu-l mai văd. - Haide !
Sunt prea bătrân pentru porcăria asta !
Bine, Danny. Înăuntru !
Sunt ocupat !
Am spus să intri !
- Te caută cineva. - Tocmai am spus că sunt ocupat !
Spune că are o propunere de afacere pentru noi.
Cică e vorba de spectacolul pe care l-ai dat azi.
- Linişteşte-l ! - Am făcut-o.
Bine, adu-l încoace !
Primesc vizitatori în halul ăsta ! E o glumă proastă !
Rahat ! Drăcia naibii !
Lăsaţi-ne !
Ascult.
Omul tău a dat un spectacol pe cinste azi, la magazinul de bijuterii.
Te asigur că a fost justificat.
Nu mă îndoiesc. Chestia cu zgarda... Excelentă !
Care e rostul acestei discuţii ?
- Vreau să-ţi fac o ofertă lucrativă. - Cât de lucrativă ?
- Foarte. Să continuu ? - Te rog...
Produc un spectacol pentru nişte prieteni, o dată pe lună.
E foarte exclusivist.
- Ce ? - Şi căutăm mereu noi talente.
Prima luptă e de probă. Pentru asta, primeşti 15.000.
Pentru a doua, 20.000, plus dreptul de a paria.
Un tip a ajuns la jumătate de milion pe meci, cu primele şi pariurile.
Asta dacă învingi, desigur.
- Dar cum se câştigă ? - Se luptă până la moarte.
Mă bucur că ai putut veni. Urmează-mă !
- Unde sunt banii ? - Banii după.
După ce ?
După ce-l învingi pe actualul campion.
E neînvins de 15meciuri.
- Vrei un pahar de şampanie ? - N-o să stăm atât de mult.
Omoară-l !
Distruge-l !
Aşa !
- Mulţumesc pentru ocazia oferită. - Cu mare plăcere.
Impresionant ! Partea cu zgarda.
Cum ai reuşit asta ?
Cum spunea sfânta mea mamă:
ia-i de tineri şi posibilităţile sunt nelimitate.
- Credeam că iezuiţii spuneau asta. - Probabil că au auzit-o pe mama.
Dacă ne mai vrei, ştii unde ne găseşti.
Sigur vă mai vrem. Dar data viitoare am vrea să fie mai distractiv.
Să văd ce pot face.
Mai ştii ce ţi-am spus despre visul pe care l-am avut ?
Da.
- L-am înţeles. Ştii cine e Freud ? - Nu.
Nu contează. Freud era un geniu
şi descoperirea lui a fost că visele înseamnă altceva.
Chestia cu fetele, insula, băutura... Sunt simboluri.
Înseamnă relaxare, nici o grijă...
Apoi, apare tipul ăsta,
care ne oferă mai mulţi bani decât am putea strânge în 20 de ani.
Totul devine foarte limpede. Visul... Pensionare ! Ai înţeles ?
Sigur.
Gata cu colectele urâte, cu bătăile.
Mă simt foarte bine, mă simt generos.
- Danny, ce vrei ? - Un pian.
- Poftim ? - Vreau un pian.
Un pian. Lasă asta. Ce zici de o cină cu homari ?
- Vreau un pian. - Sau o femeie.
- N-ai avut nici o femeie. - Vreau un pian.
- Începi să mă enervezi. - Vreau un pian.
Asta îmi place la tine, Danny. Ai un singur gând în cap.
De asta suntem o echipă atât de bună.
Creierul şi muşchii. O să fie o zi foarte frumoasă.
Să mergem !
Bună dimineaţa, doamnelor ! Cum merge azi ?
Aici eraţi. Aţi fost foarte răbdătoare, doamnă.
O să vă dedic toată ziua.
Cine e acolo ?
- Tu eşti, nu ? - Da.
Ce interesant ! M-am dus acasă şi i-am spus Victoriei,
fiica mea vitregă, despre tine.
Mă auzi ? Nu-mi spune că încă dormi.
Dacă aş fi un tip care s-a trezit într-o casă străină,
în pijamalele altuia şi eu aş fi mai agitat.
Aş încerca să găsesc cel mai sigur loc în care să mă ascund.
Când eram mic, cel mai sigur loc din lume era...
Cel în care te afli şi tu. Te simţi în siguranţă, nu ?
Un om care a dormit două zile trebuie să fie înfometat.
Sper că-ţi place untul de arahide cu jeleu.
Numele meu e Sam, îţi aminteşti ?
Nu te grăbi.
Eu şi Victoria nu ne dăm în vânt după întrebări.
Când omul e pregătit, o să ne răspundă. Bine ?
Bună !
- E drăguţ. - Serios ?
Îmi place freza lui. Aşa eram şi eu la şase ani, când mă tundeam singură.
- Da... - Ţie şi mamei vă plăcea.
- El nu are şase ani. - Dar aşa pare.
Îi place să citească, să scrie, să deseneze ?
Nu ştiu nimic despre el. Mint. Îi place muzica.
Super !
Bună ! Sam spunea că-ţi place muzica.
Ştii să-l foloseşti ?
Frumos, nu ? A fost al tatălui meu.
A murit înainte să mă nasc eu şi mama mi l-a dat mie.
Darea a murit într-un de maşină.
Însă după ce s-a căsătorit cu Sam.
Era cel mai bun prieten al tatălui meu.
Vorbesc prea mult ? Mai fac asta uneori.
Dacă te plictiseşti să mă asculţi şi eu nu mă opresc, spune-mi.
Mă duc să-l ajut pe Sam cu cina. Poţi să vii şi tu, dacă vrei.
Sau poţi mânca aici jos.
Dar mâncarea se duce mai uşor dacă stai în capul oaselor.
Nu râgâi atât de mult. Numele meu e Victoria.
- Să îl chem ? - Nu, lasă-l să vină singur.
- Poate că nu ştie cum. - Să-i dăm şansa să înveţe.
Autodescoperirea ajută un băiat să devină bărbat.
Tu de unde ştii ? N-ai avut niciodată un băiat.
Vorbeam din proprie experienţă, dacă nu te superi.
- Am fost şi eu cândva băiat. - Nu se poate.
Ba da. Haide !
Mulţumim pentru mâncarea pe care o vom mânca.
Mulţumim pentru liniştea din casa noastră.
Mulţumim pentru încă o zi de sănătate şi fericire.
Şi vezi ca Victoria să-i facă praf la recitatul de pian.
Parcă nu aveam voie să cerem lucruri.
- Cine spune asta ? - Tu.
De când eram mică mi-ai spus că astea sunt regulile.
Nu ţi-am spus de excepţia pentru recitaluri de pian importante ?
Da, excepţie... Te şi cred. Nu.
Îmi plăcea mai mult când erai de acord cu tot ce spuneam.
Nişte supă ?
Ai venit la timp. Ăsta e locul tău.
La loc !
- Victoria, te rog... - Sigur. Sam a făcut-o.
E celebra lui supă de cartofi şi praz.
Celebră.
Poftim şervetul !
Pâine ?
Nu ! Asta e lingură.
Asta e lingura ta. Aşa...
Excelent ! Un duet.
Numele meu e Danny.
Cred că n-o să punem bandajul la loc, să lăsăm rana să se aerisească.
O să fie bine.
Voiam să te întreb. Ce e asta ?
Bine, nici o problemă. Nu voiam s-o scot.
Când eram mic, aveam o pălărie de cowboy.
Dormeam cu ea pe cap, mâncam şi mă spălam cu ea pe cap.
Dacă încerca cineva să mi-o dea cineva jos, aveam aceeaşi reacţie.
M-am gândit. Stai aici de câteva săptămâni.
Vrei să iei aer curat ? Să-ţi mai dezmorţeşti picioarele ?
- E frumos afară. - E frumos aici.
Te temi că dacă ieşi nu poţi să mai intri ?
O să ne întoarcem, promit.
Sincer să fiu, am nevoie de un pic de ajutor.
- Cu pianele ? - S-o duc pe Victoria la şcoală.
Bine.
- Ne întoarcem să te luăm la trei. - Am 18 ani, Sam.
- Da, de o săptămână şi jumătate. - Nu-ţi face griji !
- La trei. - Pa !
- Te simţi bine ? - M-a sărutat.
Da, ştiu, mai face asta. Cum a fost ?
- Ud. - Asta e tot ?
- Plăcut. - Ud, plăcut.
Aşa trebuie să fie orice sărut. Hai, avem multă treabă.
- Bună, iubire ! - Bună dimineaţa, Maddy !
Maddy are cel mai bun supermarket din Glasgow. El e Danny.
Bună, Danny !
- E un pic mai timid. - Îmi plac bărbaţii timizi.
Sunt o provocare pentru o fată.
O să-l învăţ ce înseamnă să faci cumpărături.
Nici nu-şi putea dori un profesor mai bun.
Mama lua două pietre şi o cană de apă şi făcea trei feluri de mâncare.
Când am fost suficient de mare, mi-a spus secretul gătitului.
Acum, o să te învăţ şi eu pe tine.
- Vrei să afli secretul gătitului ? - Da !
Bine, uite care e.
- Mâncarea vorbeşte. - Vorbeşte ?
- Nu ştiai asta, nu ? - Nu.
Mâncarea vorbeşte. Îţi spune tot ce vrei să ştii.
Trebuie doar să-i înveţi limba. Să luăm pepenele ăsta, de exemplu.
Ce crezi că spune ?
Da, dar spune şi "sunt copt". Ştii ce înseamnă copt, nu ?
Nu.
Copt înseamnă dulce, iar dulce înseamnă bun.
- Sărutul a fost copt. - Nu, sărutul a fost dulce.
- Pepenele e copt. - Dar copt înseamnă dulce.
Când e vorba de mâncare.
Săruturile sunt hrănitoare în felul lor, dar săruturile sunt...
Săruturile sunt mai complicate. Deocamdată, ne limităm la pepeni.
Da... Pâinea bună e proaspătă. Poftim !
- Miroase. E proaspătă. - Proaspătă.
Bine. la nişte pâine !
Acum vine partea grea. Gătitul.
Acolo, în dulap. E o oală mare, rotundă.
Mi-o aduci ?
Când gătim, mâncarea ne vorbeşte în altă limbă.
Noi o ascultăm cu limba, gustând. Uite ce frumuseţi !
Cârnaţii buni sunt cei care stau aşa.
Ai găsit ceva, nu ? La să vedem !
E Victoria când era mică.
Victoria cu mama ei.
Tatăl ei era cel mai bun prieten al meu.
A murit înainte să se nască Victoria.
Şi mama ei mi-a fost cea mai bună prietenă.
După ce el a murit, m-am căsătorit cu ea.
Apoi, când Victoria avea 7 ani, a avut loc un accident de maşină.
Mama ei a murit şi eu mi-am pierdut vederea.
Victoria a rămas cu mine. E ciudat cum se formează familiile, nu ?
- Tu ai familie ? - Nu ştiu.
Trebuie să ai. Toată lumea are o familie pe undeva.
Atunci nu-mi amintesc.
Poate că-ţi vei aminti cândva. Oalele sunt acolo.
Pământul către Danny !
- Sam m-a trimis. - Singur ? E o zi mare.
- Ar trebui să sărbătorim. - Ce înseamnă asta ?
Să sărbătorim ? Înseamnă să facem ceva special.
Sam a spus să venim direct acasă.
Haide...
Mulţumesc.
Ăsta e cornetul, asta e îngheţata. Ai mai mâncat vreodată îngheţată ?
Nu.
Asta e cu vanilie. Vanilia e albă.
- Vanilia e albă. - Gustă !
Nu, de jur împrejur.
Doamne ! Îngheţata e rece la început, dar apoi e dulce.
Dacă îţi congelezi gura, n-o să simţi partea dulce.
Uite cum se face.
- Dulce e bine. - Da. Uite !
Lingi aşa.
Aşa... Ce zici ?
Dai peste tot !
Ar trebui să ne grăbim. Te simţi bine ?
- Da. - Termină repede !
Nu uita, dacă întreabă Sam unde am fost, mă laşi pe mine să vorbesc.
Dacă află că am mâncat îngheţată înainte de masă,
o să se supere pentru că ne-am stricat pofta de mâncare.
- Ai înţeles ? - Ce e "poftă de mâncare" ?
Pofta de mâncare e ce ai când n-ai burta plină de îngheţată.
- Cum e gura mea ? - Frumoasă.
Nu, e plină de fiare. Dar nu pentru mult timp.
- Ţi-e dor de mama ta ? - În fiecare zi.
- Ţie ţi-e dor de a ta ? - Nu mi-o amintesc.
Uneori cred că e mai uşor să nu-ţi aminteşti.
Bună !
Aţi întârziat.
Era atât de frumos afară, încât am luat-o pe drumul mai lung.
Aţi... Nu am spus s-o aduci direct acasă ?
- A fost vina mea, nu a lui. - Da ?
Dacă voiai s-o iei pe drumul mai lung,
puteai să te înscrii la o şcoală din Kansas.
Aşa, puteai face un drum de 80 km şu nu mi-ar fi păsat.
- 80 km de porumb. - Porumbul nu e periculos.
E plictisitor. Şi şcoala asta e mai bună.
De asta suntem aici şi nu în porumb.
Fă-mi o favoare, nu mă mai speria.
Bine, Sam.
- Ce-i asta ? - Ce ?
Miroase a îngheţată de vanilie.
Vanilia e albă. Mai întâi e rece. Apoi e dulce. Dulce e bun.
- Victoria ? - Da ?
Uneori îmi fac griji pentru băiatul ăsta.
Parcă ceva sau cineva i-ar fi izolat sentimentele atât de mult,
încât acum nu mai poate intra în contact cu ele.
Asta am încercat să-l ajut să facă.
Cu îngheţată de vanilie ? Poate ar trebui să găsim alte strategii.
Noapte bună !
Vino !
Când eram mică, făceam asta cu mama şi cu Sam.
Aşa m-am îndrăgostit de muzica asta. Vezi chestiile astea ? Sunt note.
- Note. - Notele sunt semne.
Notele sunt semne.
Dacă vezi nota asta, e semnul pentru cheia asta.
Ăsta, pentru cheia asta.
Dacă vrei să cânţi, sari...
Excelent ! Eşti gata ? Eu încep.
Nu te opri.
Nu e copt.
- Bună, Sam ! - Bună, Maddy !
Cum merg lecţiile ?
Face progrese imense. Ce ai aici ?
Prea copt.
Treci încoace !
Alex, ia-o pe dincolo !
Unde e Danny ?
Ăsta e copt.
Danny !
Ăsta e copt.
Mai ţii minte când am spus
că eu şi Victoria nu ne dăm în vânt după întrebări
şi că oamenii ne dau răspunsurile când sunt ei pregătiţi ?
Îmi amintesc.
După ce s-a întâmplat azi, la supermarket,
am nevoie de răspunsuri,
dar nu cred că le voi obţine fără să pun întrebări.
- E în regulă ? - Bine.
La magazin, bărbaţii ăia se băteau. Ştiai asta, nu ?
- Da. - Dar nu te-a deranjat ?
- Nu. - Nu ţi-a fost frică ?
De obicei, oamenii se sperie în asemenea situaţii.
- Nu se băteau cu mine. - Bine. Încă o întrebare.
Când ai venit la noi, erai grav rănit. Cum s-a întâmplat ?
- Am cerut un pian. - Cui i-ai cerut un pian ?
- Unchiului meu. - Ai o familie ?
Nu.
- Dar tocmai ai spus că ai un unchi. - E mort.
- E bine ? - E minunat.
Eşti gata ?
Doamne !
Te porţi ridicol. Nu e rău.
Locul ăsteia e aici.
- Unde e ? - Acolo.
Da ! Locul ei e aici.
- Bună ! Pot să intru ? - Da.
- Unde ai învăţat asta ? - Ce ?
- Bucata pe care ai cântat-o. - Asta aud în mintea mea.
Încă odată.
E grea. Trebuie să te fi învăţat cineva.
- Nu-ţi aminteşti ? - Nu.
Poate în cealaltă viaţă, cea de dinainte să vii aici.
Nu ştiu.
Totul e nou la tine acum. Hainele, freza, toată viaţa.
Asta e ultima...
E timpul să renunţi la ultima parte.
Totul e nou la tine acum.
Noapte bună !
Da. Băiete, o să ne distrăm !
Asta e bine. În regulă.
Luna viitoare, Victoria are marele ei recital.
Mai ţii minte că ţi-am spus unde am crescut ? La New York ?
- Carnegie Hall ! - De acolo suntem eu şi Victoria.
- Acolo e casa noastră. - Asta e casa voastră.
Nu, asta e una temporară.
Am venit aici pentru ca Victoria să poată merge la şcoală.
Ce încerc să spun...
După ce Victoria o să termine şcoala, o să ne întoarcem acasă.
Mergem la New York. Nu ştiu dacă o să meargă sau nu...
Am vrea să vii cu noi,
pentru că te considerăm o parte a familiei
şi asta fac familiile. Stau unite.
Sau cel puţin aşa facem noi.
Ce zici ?
2, 3, 4, 5...
Ăsta e salariul. Facem totul pe jumătate.
Suntem parteneri. Eşti mulţumit ?
- Ce să fac cu ei ? - Ce vrei.
Pentru numele lui Dumnezeu ! Danny !
Uită-te la tine ! Arăţi grozav !
Miroşi super ! Nu ştiu cu ce te-ai dat.
Mă bucur că te-am întâlnit.
M-a trimis şeful după mango şi papaya, dar uite ce am găsit.
O lămâie.
Unchiul Bart e mort de îngrijorare.
Şi-a pierdut animăluţul. Numai despre asta vorbeşte.
-"Unde e micuţul meu Danny ?" - E mort.
- Cine ţi-a spus asta ? - Am văzut eu.
Ai văzut greşit, pentru că trăieşte. Şi abia aşteaptă să te întorci acasă.
Nu mai e casa mea.
Nu mai e casa ta... De ce ?
Ai o casă nouă, Danny ?
Ai şi o familie nouă ?
Dacă nu te întorci acasă ca un câine cuminte,
unchiul Bart o să trimită câţiva băieţi la noua ta casă.
Ţi-ar plăcea ? N-o să fie greu de găsit,
având în vedere că faci cumpărături aici.
Uite cine s-a întors la iubitorul său unchi Bart !
Îmbrăţişează-mă !
Arăţi bine. la uite ! Tâmpitul de Ragner !
- Ne-a fost dor de tine, nu ? - Da, ne-a fost dor, Danny.
Cred că accidentul ăla cu multe împuşcături te-a speriat.
Şi pe mine. Uită-te la mine !
Am zăcut o lună. Dar mi-am revenit. Şi sunt pregătit de treabă !
Tu eşti ?
- Am o întrebare. - Tu ? O întrebare ?
Minunile nu mai încetează. Nu e vorba de pianul ăla idiot, nu ?
Nu.
Cum sunt atât de bucuros că te-ai întors,
o să-ţi răspund la o întrebare. Dă-i drumul !
- Ai cunoscut-o pe mama ? - Pe mama ta ?
De ce aş cunoaşte-o ? Te-am găsit în stradă.
Erai întins pe trotuar, pe jumătate mort,
nici nu puteai să vorbeşti. Stăteai întins acolo.
Nu te voia nimeni, nu-i păsa nimănui dacă trăieşti sau mori.
Doar mie.
Ţi-am mai spus asta, nu ?
O să-ţi arăt lucruri care să-ţi trezească memoria.
Asta a fost prima noastră colaborare.
Danny, de unde fascinaţia asta pentru trecut ?
- Ai vorbit cu lumea ? - Nu.
Vrei sfatul unchiului Bart ?
Nu te lega de trecut.
Priveşte către viitor ! Trecutul e în urmă.
Viitorul e în faţă,
ca un munte strălucitor de aur.
Vrei să ştii care e viitorul tău, Danny ?
Mă bucur că aţi venit. Vă aşteptam.
Prietenul nostru s-a antrenat pe tine ?
- Am avut un accident. - Pe aici.
Spectacolul trebuie să înceapă.
- Ce face băiatul nostru ? - Foarte bine.
Sper. Pentru că în seara asta o să aibă serios de lucru.
L-am pus hainele de duminică.
Vrem un spectacol mai reuşit de data asta.
Nu-ţi face griji, totul e aranjat, nu, Danny ?
Oferă-le tâmpiţilor un spectacol. Joacă-te cu el.
Prefă-te că sunt şanse să pierzi.
Domnilor !
Până la moarte !
Du-te !
Ce-i cu tine ?
Nu mai vreau să fac rău oamenilor.
Poftim ? Danny, asta ţi-e meseria. Faci rău oamenilor.
Nu mai fac.
Ce naiba ai păţit ? Cine ţi-a umplut capul cu prostiile astea ?
S-a întâmplat ceva, domnilor ?
Nu, e în regulă. Stabileam strategia.
Sigur.
Ascultă, jigodie mică !
O să te duci acolo şi o să-ţi faci treaba,
altfel îţi înfig boaşele într-o ţeapă. Du-te !
Nu vreau să mai fac rău oamenilor.
Am o propunere. Dacă te duci şi-ţi faci treaba în seara asta,
îţi promit că mâine îţi iau cel mai frumos pian din oraş.
- Ce zici ? - Nu vreau să mai fac rău oamenilor.
Atunci, eşti mort !
Pe el !
Hai, Danny !
- Ce se întâmplă ? - Ai spus că vrei divertisment.
Dar nu ripostează.
Ridică-l ! Foloseşte-l !
Danny !
- Cred că avem o problemă. - Care ?
Oamenii au venit să vadă o bătaie, nu o partidă de leapşa.
- Pot să schimb un pic formatul ? - E spectacolul tău.
Danny, mă nenoroceşti ! E timpul să facem bani.
O să fii ucis. Ripostează !
Danny !
Arme !
Omoară-l ! Dacă nu-l omori, nu iau bani.
Omoară-l !
Altfel, mă omoară ei pe mine !
Rahat !
Nu mai ucid.
Eu hotărăsc când nu mai ucizi.
Eu ! Stăpânul comandă şi câinele se supune.
Te omor ! Duceţi-l la culcare.
- De ce a plecat ? - Poate avea ceva de făcut.
- Credeam că e fericit aici. - Uneori nu ajunge să fii fericit.
Uneori, oamenii trebuie să se întoarcă
şi să îndrepte lucrurile care i-au făcut nefericiţi în trecut.
- Dar l-aş putea ajuta. - Ştiu.
Uneori, oamenii trebuie să-şi facă singuri treaba.
- M-ai minţit ! - Ticălosule !
Ce cauţi în scaunul meu, retardatule ?
M-ai minţit !
Ea e mama. Ai cunoscut-o !
Era o târfă. Ştii ce e o târfă, Danny ?
Bani pentru sex. Ca fetele pe care le aduc aici.
Am făcut totul pentru a o ajuta.
Îmi plăcea mama ta, mă înţelegea.
Dacă ar fi fost să am pe cineva special, ea ar fi fost aceea.
Când a murit, am considerat că e de datoria mea să te cresc.
Ca să te protejez.
Asta e fotografia ei.
Îmi pare rău că te-am minţit. Am făcut-o din dragoste.
Hai să recuperăm din banii pe care mi i-ai pierdut data trecută.
Uneori, în familii,
e nevoie de o tragedie ca să ne unească.
Sigur, şefule.
Cum suntem eu şi fratele meu din Blackpool.
- Mergeam la plajă în fiecare... - Scuză-mă ! N-ai pic de maniere ?
- Vorbeam ! - Îţi dădeam dreptate, şefule.
- Ţi-am cerut eu să faci asta ? - Nu, dar m-am gândit...
Mai ţine-ţi gura ! Mi-am pierdut şirul gândurilor.
- Ce spuneam ? - Familii.
- Da. - Că trebuie să fie unite.
Exact, familiile trebuie să fie unite.
- Orice s-ar întâmpla. - Orice.
Danny, ce naiba faci ?
Mai încet, tâmpitule !
Şefule !
Mama era o târfă.
Nu că aş fi vreo expertă, dar nu pare genul ăla de femeie.
- Ce înseamnă asta ? - Cântă la pian.
- Ce mai e în fotografie ? - Nişte elevi în uniformă.
Mai e un geam mare, pictat. E un fel de academie.
Şi mai sunt două piane mari, unul lângă altul.
- De care ? - Pleyel.
Am o idee.
Ai acordat excelent pianele din sala de concerte, tinere.
Mulţumesc, doamnă.
Ultimul tip care a venit să facă asta, era atât de beat,
că nici n-a găsit sala.
A acordat instalaţia. Ce mizerie a fost !
Danny ?
Am văzut 32 de generaţii, dar n-am uitat nici un chip.
- Mai ales pe ăsta. - De ce ?
Genială fată !
Toţi ne gândeam că o aşteaptă un destin măreţ.
Dar într-o zi a dispărut. Am crezut că s-a dus acasă.
Ne-am gândit că o fi fost o chestiune financiară.
Avea probleme cu banii.
Dar într-o zi ne-a scris familia ei din China,
întrebându-ne de ce nu i-a mai căutat.
Avea un băieţel. Foarte ciudat...
Trist...
Uite-o !
- Te simţi bine ? - Da.
- Eşti sigur ? - Da.
E cineva ? Băieţi ?
Sam, Danny ?
- Trebuia să vii să mă iei. - Îmi cer scuze.
Ai altă fotografie ?
Doamna a spus că era o pianistă excelentă.
Sunt sigură.
- Vrei să auzi ce cânta ? - Cum ?
Vezi ? "Sonata 11", de Mozart.
Mama ta nu cânta, pur şi simplu.
Cânta o muzică superbă, magică, fantastică.
Îmi pare rău că vă deranjez, dar trebuie să ştiu unde-l pot găsi.
- Nu l-am mai văzut în viaţa mea. - Dă-mi voie să reformulez !
- Ce e asta ? - Sam, şi-a amintit !
- Cântam la pian şi şi-a amintit... - Mai încet ! Ce şi-a amintit ?
Cine i-a ucis mama.
- Îţi aminteşti cine ţi-a ucis mama ? - Sam, trebuie să mergem !
Stai ! Înainte să o luăm la fugă, hai să hotărâm ce vom face.
Ia-o de la început. Danny ?
Stai ! Ascultă-mă !
- Ascultă-mă ! - N-am timp.
Danny, aşteaptă !
Băieţii nu sunt în stare. E dement.
Du-te ! Îl vreau viu !
Nu e bun de nimic mort. Du-te !
Rahat ! Du-te acolo !
Tu ! Pe acolo !
E bine aici, sunt în afara pericolului.
Asta e. Nenorocitule !
O să ţin cont de astea, Danny. Ai înţeles ?
Şi o să plăteşti !
A fost vina ta. Erai un bătăuş excelent.
Am văzut că ai potenţial.
Cu antrenamentul potrivit, ai fi putut deveni propria mea rachetă.
Ştiu că am mai avut şi neînţelegeri, dar orice familie trece prin asta.
Lasă afacerea asta. Putem face altele.
- Rahat ! - Găsiţi-l !
Cum a ajuns acolo ?
- E înăuntru ! - Gura ! Vreau să ascult.
Nu-mi mai respira în ureche !
Înapoi !
Inteligentă jigodie !
Aşteptaţi aici ! Staţi toţi aici.
Danny, unde eşti ?
Ticăloşilor ! Pijamale !
Pijamale ?!
Imbecil nerecunoscător ! Unde eşti ?
Ai renunţat la o viaţă bună pentru asta ?
Ăsta e refugiul tău ? Casa ta departe de casă ?
Ăsta e locul trezirii tale ?
Artă, cărţi, muzică ?
Pentru ce ?
Te-au transformat într-un om mai bun ?
Uite ce ai făcut !
Nişte oameni de treabă te-au primit, ţi-au oferit tot,
dar uite cum îi răsplăteşti tu. Le distrugi viaţa.
Cum distrugi orice viaţă. Pentru că nu eşti făcut pentru viaţa asta.
Eşti un câine. Câinele meu.
Te-am hrănit, te-am pregătit. Eşti al meu.
Ar trebui să te omor.
Aşa cum ar face orice stăpân responsabil cu un câine
care a provocat atâta suferinţă.
Dar...
Inima...
Vino acasă, Danny ! Te iert. O să fii în siguranţă.
O să fii iar într-o lume pe care o înţelegi.
Singura lume pe care o s-o înţelegi vreodată.
Ce zici ? Iertăm şi uităm ?
Ştiu cât de ameţitoare poate fi lumea.
O s-o facem iar simplă.
Noi doi... Viaţa noastră liniştită.
Hai, Danny !
Da, băiatul meu.
Haide !
Bine ai venit acasă, Danny !
Sunt acasă.
Nu ! O să-l omoare !
- Nu face asta, Danny ! - El a ucis-o pe mama.
Aşa n-o readuci la viaţă. Şi ai fi exact ca el.
E ca mine. Amândoi suntem animale. Câine nenorocit !
Nu. Dacă-l omori, tot ce ai făcut ca să devii fericit va fi pierdut.
Nu asculta mizeriile astea !
O să te închidă într-o cuşcă pentru totdeauna.
- Suntem animale ! - Nu, Danny !
- Omoară-mă ! - Nu. Vrea să-l omori ca să...
Ascultă-mă !
Aminteşte-ţi de mama ta, de ce i-am făcut.
I-am tras-o în fiecare zi.
Am călărit-o ca pe o căţea ce era.
N-o să fii altceva decât un câine.
Nu poţi fugi de ce eşti. Nu poţi scăpa de ce am făcut din tine.
Un ucigaş. Asta eşti. Asta vei fi mereu.
Fii un câine cuminte şi omoară-mă !
Hai, omoară-mă !
Mai taci naibii !
Omul ăsta scotea porcării mari pe gură.
Te simţi bine cu ăla la gât ?
E bine ?
E un mare pas înainte.
Doamnelor şi domnilor, câştigătoarea premiului pentru excelenţă
în interpretarea la pian, dra Victoria Mills !
Selecţia din seara asta e dedicată unui om minunat.
- Ţie. - Nu la mine se referă.
Unui om a cărui viaţă a fost realmente salvată de muzică.
La tine se referă, băiete.
By: XRAiN Sincronizarea: GeorgePH
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org