Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
SUS ÎN VĂZDUH
Asta-i ce primesc după 30 de ani de muncă în interesul companiei?
Şi mai şi trimit un şmecher ca tine
ca să-ncerce să-mi spună că nu mai am slujbă?
Ar trebui să-ţi spună ţie că nu mai eşti angajat.
Trebuie să fii foarte şmecher să vii aici,
să-I concediezi pe producătorul numărul unu
după care o să pleci acasă mâine ca să câştigi şi mai mulţi bani
decât ai câştigat în toată viaţa ta, iar eu voi merge acasă fără salariu.
Să ţi-o trag!
Bănuiesc c-o să mă laşi fără nicio leţcaie.
Nu înţeleg de unde a apărut chestia asta.
Cum aş putea să mă întorc ca un bărbat la soţia mea
şi să-i spun că mi-am pierdut slujba.
Ca şi nivel al stresului,
am auzit că pierderea slujbei este egală cu un deces în familie.
Eu, personal...
cred că oamenii cu care lucrez sunt familia,
şi că eu am murit.
Nu-mi pot permite să nu mai fiu angajată.
Am o rată la casă, am copii...
Nu-mi dau seamă cum poţi să te accepţi,
dar sunt sigur c-o să găseşti o cale în timp ce noi, ceilalţi, o să suferim.
Cine naiba eşti tu?
Excelentă întrebare. Cine naiba sunt eu?
Sărmanul Steve lucrează aici de şapte ani.
Nu s-a mai întâInit niciodată cu mine înainte...
şi nici n-a trecut vreodată pe lângă mine pe hol...
şi nici nu mi-a povestit ceva în camera de odihnă...
Şi asta, din cauză că eu nu lucrez aici.
Eu lucrez pentru o altă companie ce mă împrumută laşilor de genul Şefului lui Steve
ce nu au curajul să-şi dea afară propriii angajaţi.
În anumite cazuri, pentru motive rezonabile.
Deoarece, oamenii fac lucruri trăznite atunci când sunt concediaţi.
Am făcut ceva greşit?
E ceva ce-aş fi putut face diferit?
Aceasta nu e o evaluare a productivităţii tale.
Încearcă să nu o iei personal.
Steven, aş vrea să examinezi acest pachet.
Fă-o serios. Toate răspunsurile se află acolo.
Sunt sigur c-o să fie un pachet foarte folositor.
Toţi cei care au clădit vreodată un imperiu,
sau au schimbat lumea, au fost în poziţia ta actuală.
Şi din cauză că au fost acolo, le-a permis să o facă.
Acesta-i adevărul.
- O să am nevoie de cartela ta de acces. - Grozav!
I-aţi zi liberă.
Puneţi în ordine lucrurile personale.
Mâine, fă nişte exerciţii. leşi afară pentru o alergare.
Stabileşte-ţi un program şi cât de curând o să-ţi simţi picioarele.
Cum o să iau legătura cu tine?
Nu-ţi face griji. O să luăm legătura curând.
Acesta-i doar începutul.
Nu-I voi mai vedea vreodată pe Steve.
Ca să mă cunoaşteţi, trebuie să zburaţi cu mine.
Aici trăiesc eu.
Atunci când îmi folosesc cardul,
sistemul transmite automat la recepţie să mă întâmpine cu exact vorbele astea.
E plăcut să vă revăd, dle. Bingham.
Aceste gesturi prieteneşti automatizate sunt cele care mă ţin să nu o iau razna.
Toate lucrurile pe care poate le urăşti în călătorii,
aerul condiţionat, lumina artificială, automatele de suc,
sushi-ul ieftin, mie-mi spun că sunt acasă.
Vreţi un suc, domnule (cancer sic!)?
Poftim?
- Vreţi un suc, domnule? - Un cancer.
Cutie de suc, domnule?
Nu. Nu mulţumesc.
PREZENTARE ÎN SALA VISTA 0530 PM
CE Al ÎN RUCSAC?
Cât cântăreşte viaţa voastră?
Imaginaţi-vă pentru o clipă că aveţi un rucsac în spate...
Vreau să simţiţi chingile ce vă apasă umerii...
Le simţiţi?
Şi acum vreau să împachetaţi tot ce-aţi adunat în viaţa voastră.
Începeţi cu lucrurile mărunte.
Lucrurile din sertare şi de pe rafturi. Decoraţiunile şi colecţiile.
Simţiţi greutatea pe măsură ce le adăugaţi.
Acum, începeţi să puneţi lucrurile mai mari.
Hainele, lustrele, veiozele, lenjeriile, aparatul TV.
Rucsacul ăla ar trebui să fie destul de greu în acel moment.
Treceţi la cele şi mai mari.
Canapeaua, patul, masa de bucătărie.
Băgaţi totul în el... maşina, băgaţi-o acolo...
Casa, chiar dacă ai o garsonieră sau o casă cu două dormitoare,
vreau ca să băgaţi totul în rucsacul ăla.
Acum încercaţi să mergeţi.
E cam greu, nu-i aşa?
Asta e ceea ce noi înşine, ne facem zilnic.
Ne încărcăm până când nu ne mai putem mişca.
Şi să nu cumva să greşiţi
Mişcarea este viaţa.
Acum, o să dăm foc la rucsacul ăla.
Ce-aţi vrea să scoateţi afară din el?
Fotografiile?
Fotografiile sunt pentru oameni ce nu-şi pot aminti.
Beţi nişte GinSeng şi ardeţi fotografiile.
Sau mai bine lăsaţi să ardă totul şi imaginaţi-vă trezindu-vă mâine fără nimic.
Este revigorant, nu-i aşa?
Bun venit, domnule Bingham.
Biroul domnului Ryan Bingham.
Fă-mi rost de un Dodge Stratus în Kansas City.
Au rămas fără limuzine mari...
Le-ai...?
Da, i-am informat despre statutul dvs la Gold Club şi anii de când sunteţi membru.
Vor face imposibilul ca să vă vadă într-un Intrepid.
E în regulă. Alte mesaje?
A sunat sora dvs Kara.
Trebuie să vorbiţi urgent în legătură cu căsătoria surorii dvs.
I-am spus că sunteţi în zbor şi că nici măcar eu nu vă cunosc destinaţia finală.
Bine lucrat.
Şi aţi primit o invitaţie de a ţine un seminar la GoalQuest în Vegas.
GoalQuest Twenty?
Din când în când mai ţin şi câte un seminar.
Chestii despre motivaţie. Însă GoalQuest...
Aici vorbim despre chestii majore, gen Tony Robbins.
Are o hologramă. Ei îşi spun Dos Equis.
O să văd când...
Stai aşa, te caută Craig Gregory...
Ei, la naiba...
Ce mai face luptătorul călător?
La douăzeci de minute de îmbarcare într-o lume a bucuriei.
Frumoase cifre în Phoenix.
Ştii că marile companii auto vor să facă reduceri de 10 mii până la sfârşitul lunii?
Nu mai zice.
Da, Crăciunul vine mai devreme.
Ştiu că am nevoie de tine în cinci locuri deodată însă,
trebuie să te întorci în Omaha până la sfârşitul săptămânii.
Credeam că ai nevoie de mine peste tot.
Avem ceva mare. Ceva ce va schimba regulile jocului.
Despre ce vorbim aici?
O să vezi.
Azi am făcut primul rahat în două săptămâni. Aleluia!
- Bine, ăsta-s eu, cel care-ţi închide. - Grozav, îmi place sunetul ăla.
Eşti mulţumită de Maestro?
Da, sunt.
Sunt cam zgârciţi cu milele. Îmi place mai mult Hertz.
Hertz ţine maşinile prea mult.
Dacă o maşină are peste 20 de mii de mile, n-o conduc.
Maestro nu foloseşte predarea-instant.
Îmi place să parchez şi să plec.
Hertz nu garantează că ai GPS.
Nu prea pari a fi o fată ce are nevoie de indicaţii.
Urăsc să întreb în ce direcţie trebuie să merg.
De aceea îmi iau un GPS.
Echiparea cea nouă, Colonial, nu e prea rea.
- Asta-i o glumă? - Da.
Aranjamentul din Kia e distrugător.
Da, şi nici nu mai au posibilităţi de upgrade.
Practic, e ca o flotă cargo.
Habar n-am cum rezistă în afaceri.
- Eu sunt Ryan. - Eu, Alex.
Mapples Card? Cum îndrăzneşti să aduci aşa ceva în palatul ăsta.
Homestead Suites au preţuri mai bune şi mâncare mai bună,
însă Mapples oferă fursecuri calde la cazare.
Te-au făcut cu fursecurile lor?
Sunt fără apărare când e vorba de ospitalitate simulată.
Ştii că e un termen pentru o afacere ca asta?
E un amestec între fals şi confortabil. E faconf.
Dumnezeule! Nici n-am fost sigură că astea chiar există.
E American Airline ConciergeKey.
- Ce-i asta? Fibră carbonică? - Grafit.
Îmi place greutatea.
Am fost destul de fericit în ziua când am primit jucăria aia.
Pot să pun pariu.
Eu am nişte numere destul de obişnuite. Şaizeci de mii pe an, pe interne.
- Nu e rău. - Nu fii arogant.
- Care-i suma ta totală? - E o întrebare personală.
- Te rog. - De abia ne cunoaştem.
Hai, arată ceva orgoliu. Impresionează-mă!
- Pun pariu că-i uriaş. - N-ai nici cea mai mică idee.
Cât de mare?
Atât de mare?
Atâta?
- Nu vreau să mă dau mare. - Haide, măi!
Hai să spunem că am o cifră în minte şi că încă nu am atins-o.
Chestia asta e chiar sexy.
Sper că n-o să ne deprecieze relaţia.
Suntem doi oameni ce se excită de statutul de elită socială.
Cred că ieftin este punctul nostru de plecare.
În ce priveşte loialitatea, nimic nu-i prea ieftin.
Am avut acest plan, în care eu trebuia
să pun benzină, şi să înfăşor mâna în bandaje...
şi să urcăm în avion, pe un transatlantic, cu destinaţia...
Zurich, aşteptând să decoleze...
am mers la toaletă cu ea,
unii se uitau la film...
am deschis, am intrat înăuntru,
ea a deschis uşa pentru mine,
a apărut ca şi cum ar fi vrut să mă ajute,
am dat tot ce-am putut mai bine...
N-a fost grozav, dar a fost amuzant, complicat...
- Dă-mi nişte amănunte. - Nu e aşa uşor...
Ai încercat vreodată? Nu e chiar uşor.
Da, am făcut-o.
- Serios? - Serios.
- Ai făcut asta? - Am făcut-o.
- Într-un zbor transatlantic? - Nu, pe o cursă internă.
De fapt, pe una regională.
- Zbor de noapte? - Nu, zbor de zi.
- Ce? - Cum ai făcut-o?
A, sunt foarte flexibilă.
Ar trebui să arunc asta.
Putem folosi chestia aia telecomandată.
Inspirată alegere de la raftul cu prosoape.
Mi-a plăcut cum m-ai îndesat în pernuţele canapelei.
Am improvizat.
Păcat că n-am făcut-o şi în dulap.
- Trebuie s-o facem din nou. - Da.
O să fiu în Newark pe 12, în Madesto pe 13 şi în Oklahoma City pe 15.
Nimic cu Southwest? O să trec prin Alburqueq pe 16?
Nu, dar voi fi în Florida până în 20.
- Ft. Lauderdale? - Miami.
- Ca şi când n-ar fi. - Patruzeci de minute.
Probabil c-ar trebui să merg la mine în cameră ca să mă pot trezi la mine în pat.
Cred c-ar fi un lucru foarte feminin.
- Mă bucur că te-am întâInit. - Plăcerea mea.
- Alo. - Bună Ryan, ce mai faci?
Fiecare familie are o persoană ce are grijă de arborele genealogic.
Asta-i sora mea Kara, lipiciul.
Bine. Tu şi copiii?
Missy e remarcabilă. Matthew la şcoală. Cum a fost drumul?
- Mai bine nu se putea. - Bun. Ryan...?
Da.
Nici măcar n-am vrut să te rog asta, pentru că ştiu cum faci...
atunci când faci lucruri pentru alţii...
Dar mai sunt numai trei săptămâni până la nunta Juliei
şi e ceva cu care avem nevoie să ne ajuţi.
Da.
Le-am trimis oamenilor seturile ca să poată să aibă poza cu Julie şi Jim pe carton,
şi apoi să facă poze cu ei în diverse locuri interesante,
cam ca piticul ăla din filmul franţuzesc.
De ce?
Pentru că e nunta Juliei... şi ea crede că e distractiv.
Contează de ce?
- Cum se simte Julie? - Nu vrei s-o suni?
Are impresia că te-ai transformat în unt.
Stilul ăsta de viaţă te face îngrozitor de izolat.
Izolat? Sunt înconjurat.
Secretarul tău mi-a spus c-o să mergi în Vegas.
Aşa a făcut?
Poţi să faci o poză cu cei doi la intrarea în Piramida Luxor?
Locul ăla e o văgăună. Nimeni nu stă acolo.
lisuse, Ryan, nu-ţi cer să te cazezi. Nu poţi să faci o poză amărâtă?
O să fac tot ce pot.
Îţi mulţumesc că încerci.
Anul trecut am petrecut pe drum trei sute douăzeci şi două de zile.
Ceea ce înseamnă că a trebuit să petrec 43 de zile îngrozitoare acasă.
Bună vecine.
Bună!
Am primit eu asta când erai plecat.
Mersi. Sper că nu ţi-a dat bătăi de cap.
E sora mea. Nu I-am cunoscut încă pe tip.
Vor să se căsătorească.
- Mult noroc. - Aşa-i, nu?
Ce faci diseară? Vrei să treci pe aici mai târziu?
Am început să mă văd cu cineva.
Bine... Grozav.
Mă bucur că te-am revăzut.
Şi eu mă bucur.
Mă simt ca pe vremuri de data asta.
Bine!
Sunt foarte fericit că vă am pe toţi adunaţi la un loc.
Bun venit acasă, băieţi!
Au fost multe zvonuri cu privire la motivul pentru care suntem aici.
Lăsaţi-mă să trec direct la subiect.
Vânzătorii cu amănuntul au pierderi de 20%.
Industria auto e în găleată.
Imobiliarele nu mai au puls.
E cel mai prost moment din istorie pentru America.
Acesta e momentul nostru.
Vara trecută am acceptat o tânără incredibilă din Cornell.
Are nişte idei destul de măreţe cu care m-a confruntat,
iar prima mea reacţie a fost, cine se crede copilul ăsta?
Dar, după ce am ascultat-o, am fost destul de impresionat.
Aşa că, o privire a viitorului nostru, Natalie Keener.
Dac-ar fi un cuvânt pe care să-I învăţaţi astăzi, ar fi acesta...
Glocal
Globalul nostru trebui să devină local.
Compania asta ţine 23 de oameni pe drum, cel puţin 250 de zile pe an.
Este scump şi ineficient.
Când am mers la Craig cu asta, acum trei luni,
mi-a spus, cu foarte multă perspicacitate,
că e o problemă, numai dacă ai o soluţie.
Ei bine, azi sunt în faţa dvs cu aşa ceva.
Toată lumea îI cunoaşte pe Ned de la secretariat.
Azi am de gând să-I concediez pe Ned.
Scuze Ned, sunt sigură că Personalul te va reangaja după-masă.
Mai vedem cu asta.
Ned poate fi un angajat al unui client de-al nostru de oriunde.
Pachetele strategice ar putea fi trimise înainte,
Ned va primi un loc unde îI va aştepta unul din specialiştii noştri în tranziţie.
Domnule Laskin, motivul pentru care purtăm această discuţie
este că postul dvs nu mai există.
Nu înţeleg. Sunt concediat?
Să auzi cuvintele "Ai fost dat afară" nu e niciodată uşor.
Schimbarea e întotdeauna înfricoşătoare.
Însă reţine următoarele:
Oricine a construit vreodată un imperiu, sau a schimbat lumea,
s-a aflat acolo unde eşti tu acum.
Şi din cauză că s-au aflat în poziţia aceea, au putut s-o facă.
Asta-i replica mea.
Şi acum ce se va petrece?
Acesta e primul pas dintr-un proces
care se va termina cu tine într-o slujbă nouă care-ţi va împlini aşteptările.
Da, dar cum o să funcţioneze?
Vreau să te uiţi la pachetul din faţa ta.
Studiază-I. Toate răspunsurile se află înăuntru.
Începe completarea informaţiilor necesare şi înainte de aţi da seama,
te vei afla pe calea de a descoperi noi oportunităţi.
Şi acum, Ned, vreau să te întorci la birou şi să începi să-ţi aduni lucrurile.
Dacă vrei să-mi faci o favoare,
aş aprecia dacă n-ai vorbi cu ceilalţi despre asta, deocamdată.
Panica nu ajută pe nimeni.
Am înţeles.
Aplauze pentru Ned.
Vă puteţi începe dimineaţa în Boston, să vă opriţi pentru prânz în Dallas,
şi să vă încheiaţi ziua în San Francisco.
Totul la preţ de linie de internet de mare viteză.
Umflatul nostru buget de călătorie va fi stors cu 85%...
Şi cu mult mai important pentru voi, tipii de pe drum...
Gata cu Crăciunurile într-un hotel din Tulsa.
Gata cu orele pierdute din cauza condiţiilor atmosferice.
Puteţi să ajungeţi acasă.
Spune-mi că nu te gândeşti serios la asta.
De aia am adunat toţi oamenii de pe drumuri,
pentru că nu vorbim serios.
Există o metodologie în ceea ce fac.
Un motiv pentru care funcţionează.
Coca-Cola şi IBM fac asta de ani. Ştii de ei?
La fel ca orice altceva, vor fi câteva luni de tranziţie,
după care toată lumea se va aşeza la casa lor.
Pe cine o să opreşti de la deplasări?
Cum de nu înţelegi asta. Eşti lăsat la sol, Ryan.
Toată lumea e lăsată la sol. Gata.
Ce ce facem noi e brutal şi îi distruge pe oameni,
însă există demnitate în felul în care eu o fac.
Înjunghiindu-i pe oameni în piept, în loc de spate, nu?
Ai vrut să mă vezi?
Da, de ce nu intri?
- Ai făcut treabă bună acolo. - Mulţumesc!
- Cum au reacţionat oamenii? - Grozav.
Ascultă... Îţi admir zelul... şi cred că ai nişte idei foarte bune.
Dar nu ştii nimic despre realităţile meseriei mele.
Poţi să aranjezi o discuţie on-line...
însă n-o să ştii cum gândesc oamenii.
- Să ştii că am studiat şi psihologia. - Frumos.
- Bine, copile, concediază-mă. - Ryan, termină.
O să facă treaba asta în mod obişnuit.
Nu vrei să ştii dacă e în stare să concedieze pe cineva?
Tocmai ce I-a concediat pe Ned.
Şi căţelul meu I-ar fi concediat. Concediază-mă!
- Nu trebuie să faci asta. - Nu, e în regulă. Mă descurc.
Domnule Bingham, îmi pare rău că trebuie să te informez
că postul dvs în companie nu mai este disponibil.
Cine naiba eşti tu?
Numele meu este Keener şi mă aflu astăzi aici ca să discutăm despre viitorul dvs.
Viitorul meu. Singurul care mă poate concedia este Craig Gregory.
Dl Gregory m-a angajat ca să mă ocup de asta în numele său.
Să tratezi ce? Să te ocupi de mine?
Dl Gregory m-a angajat şi este singurul care mă poate concedia.
Ştii ce? O să merg să vorbesc cu el.
Domnule Bingham...
Nu, nu, nu, nu poţi să vii după mine...
Eşti pe ecranul unui computer. Mai ţii minte?
Da.
Bine, hai să mai încercăm odată. Concediază-mă din nou.
- Tocmai ce-am făcut-o. - De fapt, n-ai făcut-o.
Concediază-mă.
Este destul. Cred că ne-am prins.
Dle Bingham, mă aflu aici azi pentru a vă informa că postul dvs nu mai e disponibil.
- Sunt concediat? - Da, sunteţi concediat.
- Niciodată să nu zici concediat. - Sunteţi disponibilizat.
De ce?
E o situaţie imaginară. De unde-aş putea şti?
De ce nu contează. Nu ştii niciodată de ce.
Este important să nu concentrezi pe "de ce", ci mai curând
foloseşte-ţi energia gândindu-te la viitorul tău.
Ei bine, îmi voi folosi energia ca să te dau în judecată
dacă nu-mi vei da un motiv plauzibil pentru care mă concediezi.
- Dle Bingham, motivele nu contează. - Deci mă dai afară fără motiv.
Acum, chiar că am un motiv de proces.
Cred că ştim ce încerci să ne demonstrezi...
- N-o luaţi personal, dle Bingham. - Personal?
Asta-i cea mai personală situaţie în care vei intra vreodată.
Aşa că, înainte să încerci să-mi revoluţionezi afacerea,
aş vrea să ştiu că tu chiar îmi cunoşti meseria.
Un mod super special de a-i ura bun venit în echipă.
Sunt eu singurul care vede că făcând asta,
nu facem decât să ne facem singur neînsemnaţi?
Nu Frank, te facem pe tine să devii nesemnificativ.
Drăguţ.
Nu da vina pe mine. Poţi să dai vina pe costul petrolului,
pe asigurările premium, dă vina pe tehnologie.
Ai grijă, Ryan. Eşti prea tânăr să ajungi un dinozaur.
Nu sunt un dinozaur.
Vreau s-o înveţi meserie.
De unde să ştiu ce se mai petrece pe aici?
Pune-I pe Ferguson s-o facă.
Nu vorbeam despre ce e aici.
Nu.
Hai, pari destul de încrezător că fata asta nu ştie ce face...
Mă scuzi. Doar că nu cred că o pagină pe MySpace
te califică să refaci instalaţia întregii companii.
Grozav. Uite şansa ta. Fă-ţi numărul tău magic.
Trece-o prin toate treptele.
Nu sunt un prost de ghid turistic.
lar începem.
Bingham, asta-i o barcă. Şi ăsta eşti tu.
- Vrei să fii pe vas? - Da, singur.
O să sunăm clopoţelul. Îi strângem pe toţi laolaltă.
Dacă vrei să mai rămâi pe afară puţin mai mult, eşti binevenit.
Însă n-o să fii de capul tău, ai înţeles?
Să-mi dai de veste.
lisuse!
- Ce? - Urmează-mă.
- Chiar îmi place valiza mea. - Exact asta şi e. Un bagaj.
Ai idee cât timp pierzi dând bagajul la cală?
Nu ştiu, cinci, zece minute...
Treizeci şi cinci de minute pe zbor.
Eu călătoresc 270 de zile pe an. Asta înseamnă 157 de ore...
Asta face şapte zile.
Eşti gata să arunci o săptămână întreagă pe asta?
N-ai nevoie de asta.
Nu ai nevoie de aia.
Şi asta. Au mai bune acolo.
Mă ocup eu de ea.
Hai să ne întâInim la punctul de control.
Bingo. Asiatici.
Glumeşti?
Să nu stai niciodată în spatele celor ce călătoresc cu copii.
N-am văzut niciodată un cărucior care să se strângă în mai puţin de 20 de minute.
Oamenii în vârstă sunt şi mai groaznici.
Trupurile lor sunt pline de metale ascunse şi nici nu par
să aprecieze cât de puţin le-a mai rămas înainte de a părăsi Pământul.
Cinci cuvinte. Aleşi aleator pentru investigaţie suplimentară.
Asiatici.
Bagaje uşoare, călătoresc eficient şi au o chestie cu îmbrăcatul rapid.
Dumnezeu îi iubeşte.
Ăsta-i rasism.
Sunt la fel ca mama. Plin de stereotipii. E mai rapid aşa.
Ce ai în Rucsac?
Eşti supărată pe laptop?
Apăs cu hotărâre.
La ce lucrezi cu atâta furie?
Lucrez la o schemă de tehnică de concediere.
Întrebări şi răspunsuri. Acţiuni şi reacţiuni.
Un scenariu care te trece prin paşii prin care concediezi pe cineva.
Cui îi foloseşte?
Teoretic, îI poţi pune în mâna oricui, şi el poate face imediat reduceri de personal.
Tot ce trebuie să facă e să urmărească paşii.
Natalie, ce crezi că facem noi aici?
Îi pregătim pe proaspeţii concediaţi pentru obstacolele emoţionale şi fizice
întâInite în găsirea unei noi slujbe,
încercând să minimalizăm efectele legale negative.
Asta-i ceea ce vindem. Dar nu asta facem.
Bine. Ce anume facem?
Slujba noastră e să facem purgatoriul tolerabil.
Să transportăm sufletele rănite peste râul groazei
până în punctul în care speranţa de abia începe să se vadă.
După care, oprim barca, îi aruncăm în apă şi-i facem să înoate.
A fost foarte impresionant. Ţi-ai scris-o şi în carneţel?
Trebuie să răspund. Ne vedem la biroul de închiriere maşini.
Bine.
Bună, chiar speram să te aud.
Sunt în AtlantaFierbinte. Unde găsesc nişte costiţe bune?
- La Matt cel Gras. la de viţel. - N-ai mai sunat.
N-am fost sigur că e potrivit.
Potrivit? Ryan, nu sunt o chelneriţă căruia i-ai tras-o pe timp de viscol.
Cuvântul ăla nu-şi are locul în vocabularul nostru.
Eu sunt femeia cu care n-ai de ce să-ţi faci griji.
Sună ca şi cum ar fi o capcană.
Ascultă, data viitoare când îţi mai faci griji cu manierele, să n-o mai faci.
Dacă vrei să suni, sună.
Gândeşte-te la mine ca şi cum aş fi tu, dar că am vagin.
Când o să te văd?
Păi trebuie să merg la IND (Indiana), prin ORD (Chicago) şi SDF (Louisville).
- Îmi pare rău. - Mie-mi spui...
Cât de mult poţi să stai. Ai mai multe opţiuni în SDF.
- Crezi că poţi să te grăbeşti? - Da, cred c-aş putea.
Tot ce trebuie să faci azi e să priveşti şi să asculţi.
Când o să vorbesc despre pachetul strategic, îi oferi unul din astea.
Sună grozav.
Chiar dacă mi-aş fi dorit să vin cu veşti bune,
treaba este că,
noi doi suntem aici astăzi pentru că...
aceasta va fi ultima ta săptămână de lucru în această companie.
- De ce eu? - Şi eu ce-ar trebui să fac acum?
Ar trebui să mă simt mai bine că nu sunt singurul care-şi pierde slujba?
Este absurd!
Sunt un angajat model de peste 10 ani şi asta e recompensa?
Cum poţi să dormi noaptea, omule?
Ce-ţi face familia? Ei cum dorm nopţile?
Instalaţia electrică e în regulă?
CăIdură ai? Frigiderul e plin?
Ai destulă benzină în rezervor?
Mergeţi la restaurant în acest weekend?
Eu nu. Eu şi copii mei nu vom face nimic
Ce propui să le spun lor?
Probabil că aţi subestimat efectele pozitive pe care
schimbările din cariera dvs le-ar putea avea asupra copiilor dvs.
Efectul pozitiv?
Acum câştig cam 90 de mii pe an.
Ajutorul de şomaj e cât... 250 pe săptămână?
Ăsta-i unul din efectele tale pozitive?
Sau ar putea fi şi mai confortabil, pentru că nu-mi voi putea plăti ipoteca,
şi poate ne vom putea muta într-o nenorocită de garsonieră undeva.
Şi bănuiesc că fără alocaţia de ajutor medical, aş putea s-o fac pe fiică-mea...
care suferă de astm,
să nu mai folosească medicamentele pe care nu voi mai putea să i le iau.
Testele arată că cei mai mulţi copii ce-au suferit traume emoţionale moderate,
au tendinţa de a se concentra pe cariera universitară ca să facă faţă la stres.
Dute-n măta!
Asta-i ceea ce ar zice copilul meu.
Admiraţia copiilor tăi este importantă pentru tine?
Da. Da, a fost.
Mă îndoiesc că ei te-au admirat vreodată, Bob.
Băi, jegule, nu te afli aici ca să mă consolezi?
Nu sunt psihiatru, Bob.
Sunt un semnal de alarmă. Ştii de ce copii îi iubesc pe sportivi?
Poate pentru că şi-o pun cu supermodele.
Nu, de asta-i placem noi.
Copiii îi iubesc pentru că îşi urmează visele.
Ei bine, eu nu pot înscrie din săritură la coş.
- Nu, dar poţi găti. - Ce tot zici tu acolo?
În dosarul tău scrie că ai terminat şi cursuri de artă culinară franceză.
Cei mai mulţi studenţi prăjesc cartofi la KFC,
însă tu ai curăţat mesele de la Il Picattore ca să te întreţii.
După care ai terminat şcoala şi ai început munca aici.
Câţi bani ţi-au dat ca să renunţi la visele tale?
Douăzeci şi şapte de mii pe an.
Şi când aveai de gând să te opreşti şi să revii la ceea ce ţi-ai dorit.
Bună întrebare.
Am văzut oameni care lucrează la aceeaşi companie toată viaţa.
Oameni exact ca tine.
Pontează la intrare şi la ieşire, şi nu au niciun moment de fericire.
Ai o şansă acum, Bob. Asta-i renaşterea ta.
Dacă nu pentru tine, fă-o pentru copii tăi.
Poate să sară coada pur şi simplu?
Acordăm prioritate membrilor noştri de elită.
Asistenţa e grozavă. Ar trebui să te uiţi...
Ţi-e foame?
Diurna ne permite să cheltuim fiecare 40 de dolari pe cină.
Plănuiesc să fac rost de cât mai multe mile.
Trebuie să mă înveţi şi pe mine care-i treaba cu milele.
Despre ce e vorba?
E ceva în legătură cu programul de ZborFrecvent?
- Chiar vrei să ştii? - Nu mai pot de nerăbdare.
Nu cheltuiesc niciun bănuţ, dacă nu-mi ajută la alimentarea contului meu de mile.
Deci pentru ce faci strângi? Pentru zbor în Hawai? Sudul Franţei?
Nimic de genul ăsta. Milele sunt Scopul.
Asta-i tot?
Faci economii doar de dragul de a economisi.
Hai să zicem că mă gândesc la o cifră şi încă nu m-am apropiat de ea.
E puţin cam abstract. Care-i ţinta ta?
- Aş prefera să n-o spun. - E o ţintă secretă?
E vorba de 10 milioane de mile.
- Zece milioane nu e doar un număr? - Pi e un număr oarecare.
Toţi avem nevoie de un hobby.
Nu vreau să-ţi minimalizez valoarea colecţiei tale. Am înţeles. Sună grozav.
Aş fi a şaptea persoană care ar face-o. Mai mulţi au căIcat pe lună.
Îţi pregăteşte cineva vreo petrecere pentru asta?
Primeşti statut de conducere pe viaţă. Te întâmpină pilotul comandant.
Îţi scriu numele pe o parte a avionului.
Bărbaţii fac câte o erecţie de câte ori li se pune numele pe diverse chestii...
Voi nu creşteţi niciodată. Trebuie să faceţi pipi pe orice.
Acum cine e clişeistic?
Frica de moarte. E ca şi: "Da, o să mori într-o zi".
Da, şi de ce presupui că e o chestie numai a bărbaţilor?
Probabil că din cauză că nu puteţi face copii.
Raţionamentul cu copilul...
Dac-aş avea atât de multe mile, m-aş duce la un aeroport,
m-aş uita pe tabelul cu destinaţiile, aş alege un loc şi aş pleca.
NU POT SĂ ADORM
Nici eu. Stau întins aici.
Ar trebui să ţi-o freci.
Mersi de sfat.
Ar fi corect doar dacă şi tu ai face-o.
Ţi-am luat-o cu mult înainte.
Data viitoare sună-mă ca să ascult.
Vise plăcute despre mine.
Bine. Mai aproape.
Mult mai aproape.
Şi mai aproape. Aşa.
Ceva mai la stânga.
Şi mai jos puţin.
Prea mult. Sus. Încă un pic.
Nu pricep. De ce vrea sora ta o poză trucată?
Sora mea e gospodină. Crede că e încântător.
E ca şi chestia cu piticii de grădină.
Nu, de ce ar vrea sora ta o poză de-asta în faţa aeroportului din Saint Louis?
Glumeşti? Aerodromul Lambert? De aici au decolat fraţii Wright.
Aerogara aia în formă de dom? E prima de felul ăsta.
E precursoarea celor de la JFK sau DeGaulle.
- E drăguţ. - Fă poza aia.
- Asta-i de păstrat. - Lasă-mă s-o văd.
De ce-şi doreşte zeci de amintiri ale locurilor unde ea n-a fost, mă depăşeşte.
Sunt sigură c-ar fi fost copleşită dac-ar fi ratat aeroportul ăsta.
Înainte ca Lindbergh să traverseze Atlanticul, şi-a luat zborul de acolo.
Te-ai întrebat vreodată de ce se numeşte The Spirit of St. Louis?
Nu.
...un singur lucru care să mă facă să nu zdrobesc locul ăsta.
Uneori au nevoie să se răcorească.
Te rog, pentru numele lui Dumnezeu, pot să-I concediez pe următorul.
- Doamnă Barnes, vă mulţumesc că aţi venit. - O să fiu concediată, nu?
Ne aflăm aici ca să discutăm despre viitorul dvs.
Nu trebuie să îndulceşti pilula. Cunosc procedura.
Ce anume îmi oferă?
În pachet veţi găsi un contract de reziliere foarte bun şi clar.
Spune-mi ideile principale.
Să ştiţi că e destul de bine.
Trei luni plătite, şase luni de asigurări medicale.
Şi un an de reamplasare profesională prin intermediul companiei noastre.
Reamplasare profesională.
Este foarte mărinimos.
De obicei, durează cam o lună pentru fiecare zece mii de dolari
pe care te aştepţi să-i câştigi ca salariu.
Deci, e posibil să caut o vreme.
- Nu neapărat. - Nu-ţi face griji.
Sunt destul de încrezătoare în planurile mele.
- Serios? - Da.
E un pod superb lângă casa mea.
O să sar de pe el.
Natalie.
Natalie!
Oamenii spun lucruri din astea tot timpul.
Face parte din meserie.
Chiar aşa?
Spun lucruri nebuneşti.
Se enervează.
Ea fost foarte calmă.
Ăsta-i semn bun.
Deci, de fapt n-o fac?
Nu, nu, sunt doar vorbe.
De unde ştii? I-ai urmărit?
Vreau să zic că nu, nimic bun nu poate să iasă din asta, dar...
Nu mi-aş face griji în privinţa asta.
Asta-i ceea ce facem, Natalie.
Ne ocupăm de oameni în momentul în care sunt vulnerabili şi-i lăsăm în voia soartei.
Eşti gata să mergem înapoi?
Bine, hai să mergem.
Nu, sunt bine. Spune-mi ceva drăguţ.
O să vin înapoi curând. Nu sunt sigură cât o să ne ia.
Nu, nici nu m-am gândit la aşa ceva. E bătrân.
- Sunt dat afară? - Nu ne-am aşteptat.
- Deloc. - Pur şi simplu?
Sunt dezamăgită că am oferit atât de mulţi ani din viaţa mea.
Nu este corect.
Mai mulţi oameni vor avea mult mai multă încredere în mine acum.
N-o să ştiu ce să fac când o să mă trezesc dimineaţa.
Te simţi bine?
Plecăm?
Aşa îmi încep fiecare zi din viaţă.
Aici e unde devine mai dificil, aşa că încercaţi să rămâneţi alături.
Aveţi un rucsac nou...
De data asta, vreau să-I umpleţi cu oameni.
Începeţi cu cunoştinţele întâmplătoare...
Prietenii prietenilor...
Tipii de pe la serviciu...
Acum continuaţi cu oamenii cărora le încredinţaţi secretele cele mai intime.
Verii, mătuşile, unchii voştri...
fraţii, surorile... părinţii.
Şi în sfârşit, soţul, soţia.
lubitul sau iubita.
Băgaţi-i în rucsacul ăla.
Nu vă faceţi griji. N-o să vă pun să-i daţi foc.
Vedeţi cât cântăreşti acel rucsac.
Să nu greşiţi. Relaţiile sunt cele mai grele componente ale vieţii voastre.
Simţiţi chingile?
Cum vă atârnă pe umeri?
Toate acele discuţii şi certuri şi secrete,
şi împăcări.
Nu trebuie să căraţi toată greutatea aceea.
Puneţi jos sacul ăla.
Unele animale sunt făcute să se care unele pe altele.
Trăiesc în simbioză toată viaţa lor.
lubiţii născuţi în zodii fericite, lebedele monogame.
Noi nu suntem acel fel de animale.
Cu cât ne mişcăm mai încet, cu atât murim mai repede.
Noi nu suntem lebede.
Suntem rechini.
- Niciodată? - Nu.
- Chiar niciodată? - Nu.
- N-o să vrei să te căsătoreşti vreodată? - Nu.
- N-o să vrei niciodată copii. - Nicio şansă.
- Niciodată. - Niciodată.
- E chiar aşa de ciudat? - Da.
Da, este.
Nu văd însemnătatea lor.
- Bine, fă-mă s-o fac. - Ce anume?
Convinge-mă să mă căsătoresc.
Bine, ce zici de dragoste?
Stabilitate, cineva pe care să pui bază?
Câte căsnicii durabile ştii?
Cineva cu care să stai de vorbă, cineva cu care să-ţi petreci viaţa.
Sunt înconjurat de oameni cu care vorbesc şi mă îndoiesc că asta se va schimba.
Ce zici că n-ai vrea să mori singur.
Când am împlinit 12 ani, i-am trimis pe fiecare dintre bunici în câte un sanatoriu.
Şi părinţii mei au urmat aceeaşi cale.
Nu face vreo confuzie. Toţi murim singuri.
Însă, membrii acelei secte din San Diego,
cei încăIţaţi cu pantofii ăia grozavi ce făceau reclamă la Kool-Aid.
Ăia n-au murit singuri.
Vreau să zic că există şi nişte opţiuni.
Fir-ar să fie!
Bryan m-a părăsit!
Bine, gata.
Gata!
Bună!
Natalie, ea este Alex. Prietena mea. Ea e Natalie.
- Ar trebui să vă las câteva clipe. - Nu, e în regulă. Sunt bine.
Mă bucur să te cunosc.
Poate c-ar trebui să mergem în camere să ne aranjăm puţin.
- Poate bem ceva? - Acum mai vii de acasă.
Cred că e momentul să ne vedem şi cu alţi oameni.
S-a despărţit de tine printr-un SMS?
E ca şi cum ai concedia pe cineva prin internet.
Un cârnat de om.
Şi asta ce mă face pe mine?
Cineva care s-a îndrăgostit de-un cârnat?
Toţi ne îndrăgostim... Oamenii ăştia sunt spontani,
imprevizibili şi amuzanţi.
După care suntem surprinse că se dovedesc a fi nişte cârnaţi.
Am venit după el în Omaha.
Chiar aşa ai făcut?
Aveam o ofertă de lucru în San Francisco, când el a primit o ofertă de la ConAgra.
A zis că putem să începem o viaţă împreună.
Aşa că I-am urmat.
În Nebraska.
M-am gândit că vom fi logodiţi până acum.
- Fără supărare. - Nu-i nimic.
Pe când aveam 16 ani, credeam că voi fi măritată până la 23 de ani.
Poate cu un copil, birou pe colţ ziua, distracţie noaptea.
Ar fi trebuit să conduc un Grand Cherokee până acum.
Viaţa te poate copleşi uneori în felul ăsta.
Tu unde te-ai vedea până la...
Nu aşa merg lucrurile.
Într-un anume punct, începi să termini cu datele limită.
Pot fi foarte contraproductive.
Nu vreau să zic nimic ce-ar putea fi antifeminist.
Chiar apreciez tot ce-a făcut generaţia voastră pentru mine.
- A fost plăcerea noastră. - Bine zis.
Uneori pare că nu contează deloc cât de mult succes am,
dacă nu găsesc şi băiatul potrivit.
Chiar ai crezut că el era alesul?
Aş fi putut face să meargă.
Era... foarte calificat.
Calificat?
Bun funcţionar, absolvent de facultate.
Îi plac câinii. Îi plac filmele amuzante.
Înalt, păr castaniu, ochi blânzi.
Lucrează în finanţe, dar îi place să stea şi în aer liber.
Pe timpul weekend-urilor.
Mi-am imaginat întotdeauna că va avea un nume monosilabic
cum ar fi... Matt sau John... sau Dave
şi ar conduce un Toyota 4Runner...
şi singurul lucru pe care I-ar iubi mai mult decât pe mine, ar fi labradorul lui.
Şi ar avea un zâmbet frumos.
- Dar tu? - Stai să mă gândesc.
Ştii, când ajungi la 34 de ani, cam toate cerinţele fizice nu-şi mai au rostul.
E ca şi cum te-ai ruga în secret să fie mai înalt decât tine.
Ar fi drăguţ să nu fie un nenorocit. Doar cineva căruia să-i placă compania mea.
Provine dintr-o familie bună. Nu te gândeşti la asta când eşti tânără.
Cineva care îşi doreşte copii, căruia îi plac copiii, îi doreşte.
Să fie suficient de sănătos ca să se poată juca cu copiii săi.
Şi sper să câştige mai mulţi bani decât mine.
Poate că acum nu are sens pentru tine, dar crede-mă, o să aibă cândva.
Altfel, e o reţetă pentru dezastre.
Sper să mai aibă şi ceva păr pe cap.
Dar nici măcar ăsta nu mai un motiv hotărâtor în vremurile astea.
Şi să aibă un zâmbet plăcut.
Da, un zâmbet plăcut. Ăsta ar fi hotărâtor.
A fost deprimant.
Ar trebui să mă văd cu femei.
Am încercat. Nici noi nu suntem cine ştie ce.
Nu mă deranjează să fiu măritată cu cariera mea.
Şi nu mă aştept să mă ţină în braţe până adorm.
Dar nu vreau să mă aşez la casa mea.
Eşti tânără. Acum vezi căsnicia ca pe un eşec.
Prin definiţie, aşa şi este.
Da dar când vei găsi persoana potrivită,
nu vei mai privi aşa lucrurile.
Şi singura persoană care te va judeca,
va fi fata de 23 de ani pe care ai lăsat-o în urmă.
Ce planuri v-aţi propus pentru diseară?
Cred că vom merge la petrecerea de după conferinţa aia a tehnicienilor, la hotel.
Am crezut că trebuie să fii înscris ca să participi.
- Practic, nu e deschis pentru public. - Vom trece puţin pe acolo.
Vă veţi duce neinvitaţi?
- E o petrecere frumoasă, ne distrăm... - Şi-aşa n-aveam nimic de făcut...
Gata, am înţeles. Mă bag şi eu.
Jennifer Chew?
- La naiba! - N-o să ai probleme.
Te simţi bine?
Da, a fost o idee grozavă!
Eşti aşa de drăguţă!
Arăţi exact aşa cum vreau să arăt eu peste 15 ani.
- Îţi mulţumesc, Natalie. - Hai să dansăm.
- Haide! - Nu, nu, nu...
- Bună, eu sunt Gabe! - Natalie!
Şi cine e Jennifer?
Nu ştiu...
Ce mai face lumea?
Să aud aplauze pentru un invitat special al AlphaTech:
Young MC!
Care-i treaba, AlphaTech?
Am un computer buşit acasă. Mi-I repară cineva?
Vreau să-ţi dau cartela casei mele.
Nu ştiam că am ajuns în acea etapă a relaţiei noastre.
Ba da.
Unde e?
Acasă nu obişnuiesc să mă manifest aşa cum o fac alături de tine.
- De aceea nu mă întorc acasă. - Ştiu.
Eşti aşa grozav.
Domnul "Rucsac Gol".
- Ai aflat de rucsacul meu? - Am căutat pe Google.
Chiar aşa?
Asta fac fetele moderne când se-ndrăgostesc.
- Serios? - Te deranjează?
Depinde. Bagajul e gol deoarece îi urăşti pe oameni sau lucrurile cu care vin?
Nu urăsc oamenii. Nu sunt un pustnic.
Dar nu vrei obligaţii, asta e? Fără responsabilităţi?
Nu mai ştiu de la ce s-a aprins rucsacul.
Trebuia să fiu singur.
În ultima vreme m-am gândit că trebuie să golesc rucsacul.
Şi să încep să pun nişte lucruri noi în el.
Bună! Te-ai trezit?
Da, trebuie să ajung la o întâInire în Cincinatti.
Bine.
Acum te simţi ieftin.
Nu-i nimic. Lasă banii pe noptieră.
Îţi trimit mesaj mai târziu ca să ne potrivim agendele.
Chiar îmi placi.
Şi mie îmi place de tine.
E bine.
Du-te să prinzi avionul.
Seara trecută am fost cam necontrolată şi am spus lucruri...
Nu prea sunt sigură de fapt de tot ce-am spus.
- Dar nu vreau să crezi că... - Relaxează-te.
A fost plăcut să te văd fără reţineri.
L-ai trezit sau ai fugit pe ascuns?
- Poftim? - În dimineaţa asta, pe noul tău prieten.
L-ai trezit pentru un adio penibil sau ai şters-o,
făcându-I să se simtă ca o târfă ieftină?
- Am plecat, pur şi simplu. - Protocolul e întotdeauna delicat.
- Ce s-a întâmplat cu Alex? - S-a trezit devreme pentru o întâInire.
- Păcat. Unde locuieşte? - În Chicago.
- Te vei duce să o vezi? - Nu avem genul acela de relaţie.
Du-te acolo. Aşa!
Ce fel de relaţie aveţi voi doi?
Ştii tu, una ocazională.
- Pare foarte specială. - Funcţionează pentru noi.
Nu crezi că aveţi un viitor împreună?
Nu m-am gândit cu adevărat la asta. Ce se întâmplă?
- Chiar nu te-ai gândit? - Nu.
Cum să nu te gândeşti la aşa ceva?
Cum să nu-ţi treacă prin minte că ai vrea să ai un viitor cu cineva?
E simplu. Ştii acel moment când te uiţi în ochii cuiva
şi simţi cum îţi pătrund în suflet şi toată lumea dispare?
- Doar pentru o secundă? - Da!
Bun. Eu nu simt asta.
Eşti un dobitoc.
Nu pleca, ajută-mă.
- Nu crezi că merită o şansă? - O şansă la ce?
O şansă la ceva real.
Natalie, definiţia ta pentru adevăr o să evolueze odată cu vârsta.
Poţi să încetezi cu aerul ăsta de superioritate pentru o clipă?
Sau şi ăsta e unul din principiile filosofiei tale de rahat?
- Filosofie de rahat? - Izolarea, călătoriile?
- Se presupune a fi ceva fermecător? - Nu, o alegere de viaţă.
E un cocon al auto exilării.
- Oho, ce vorbe mari. - Du-te dracului!
Du-te dracului şi tu!
Ţi-ai construit un stil de viaţă care-ţi face imposibilă orice relaţie umană.
Şi acum, cumva, femeia aceasta trece
peste chestia asta a ta ridicolă cu "alegerea vieţii",
şi totul cu un zâmbet pe faţă, doar ca tu s-o numeşti întâmplătoare?
Eu sunt cea care trebuie să se maturizeze?
Parcă ai avea doisprezece ani.
Nu am o plato...
La naiba!
DETROIT
Ăştia din Detroit pot fi foarte duri sub presiune, să nu te zăpăceşti.
Le dai mapele şi îi dai afară.
Salut, bine aţi venit la Detroit.
Ce se petrece aici?
Am trecut peste cifrele alea grozave din ultimele zile
şi m-am gândit să ne prostim puţin şi să facem o încercare.
Avem nevoie de mai mult timp.
La un moment dat trebuie să părăsiţi cuibul, nu?
Asta e o companie adevărată Craig. Suntem aici ca să facem daune mari.
Da, e bine că ne-am străduit dar să încetăm să ne cu prostim.
Lasă-mă un minut să mă pregătesc.
Natalie se va ocupa de asta.
Nu e pregătită pentru asta.
I-am văzut rezultatele din ultimul timp. E grozavă.
Asta e o cu totul altă mâncare de peşte.
Ştii că ea a creat totul. Natalie, nu te simţi în stare?
Ba da, intru în joc.
Asta-i fata mea.
Ţine minte. Nu te scuza, nu spune cât îţi e de greu.
E una din cele mai proaste zile ale lor.
Nici nu se compară cu ce simţim noi.
- Am înţeles. - Fii profesionistă şi va fi bine.
Despre ce e vorba? Ce se întâmplă?
Bună ziua, domnule Samuels!
Mi-aş fi dorit să fi venit cu veşti mai bune.
Postul dvs. de aici nu mai este de actualitate.
Despre ce vorbeşti?
Aţi fost disponibilizat.
Aşa, pur şi simplu?
Cine eşti?
Sunt dra Keener şi sunt aici ca să vorbim despre opţiunile pe care le aveţi.
Lucrez pentru compania asta de 17 ani
şi trimit una de la şcoala generală să mă dea afară?
Ce dracu mai e şi asta?
E normal să fiţi supărat.
Şi totuşi, cu cât mai repede vă veţi da seama ce oportunităţi grozave vă aşteaptă...
Ce perspective? Am 57 de ani.
Oricine a construit un imperiu sau a schimbat lumea a fost în poziţia dvs actuală
Şi din cauză că au stat acolo, au fost în stare s-o facă.
Aveţi în faţă un pachet. Vă rog să vă uitaţi cu atenţie în el.
Veţi găsi toate răspunsurile în acele pagini.
În funcţie de cât de repede veţi înţelege procesul
cu atât mai repede vi se va dezvălui noua etapă din viaţă.
Vreau să vă întoarceţi la birou şi să vă strângeţi lucrurile personale.
Domnule Samuels, asta-i tot ce-am avut de discutat.
Domnule Samuels?
Domnule Samuels!
Te-ai descurcat bine.
- Te simţi bine? Vrei să preiau eu? - Nu, sunt bine.
Abia am ajuns. Cred că trebuie să încercăm în mai multe locuri.
Poate că nu e mare diferenţă dar e bine să ştim că suntem în camera de alături.
Ştiu că nu-ţi pasă.
Spun doar că ar trebui să mai facem câteva teste.
Bine.
În regulă.
Crede c-ai făcut treabă bună. Şi aşa este.
Sunt mândru de tine.
Mulţumesc.
Ne opresc din călătorii.
- Mergem acasă. - Serios?
- De tot? - Da.
Bună treabă.
Îmi cer scuze de ceea ce am spus despre Alex. Am fost deplasată.
Nu-i nimic. Înţeleg.
Adică, cine sunt eu ca să dau sfaturi despre relaţii, nu?
Nu mai spune.
O să fii bine?
- Ce vrei să zici? - În Omaha?
Nu ştiu.
E mai bine decât crezi.
Ryan?
Ryan, unde te duci?
O să zbor în altă parte. Trebuie să mă ocup de ceva.
Ne vedem acasă.
Bine, mişcă-te puţin.
Încă puţin.
Aşa. Da.
Am reuşit.
- Sunt un cuplu drăguţ. - Crezi?
Da, vor face copii drăguţi.
Cum ţi se pare Wisconsin în februarie?
Îmi place dacă eşti tu acolo.
Ştiu un burger mortal în Milwaukee.
În nordul Wisconsin-ului.
Ce faci în weekendul ăsta?
- Nu. - Nu am...
Vrei să fiu partenera ta?
Da... da.
- La nunta surorii tale? - Nu e ca şi cum aş cunoaşte-o aşa bine.
Uite nu sunt genul cu nunţile, da?
Dar petru prima dată în viaţă nu vreau să fiu tipul ăla singur de la bar.
Vreau un partener de dans. Vreau un plus unu.
Şi dacă ai poftă, mi-ar place să fii tu.
Scuzaţi-mă.
Sunteţi disponibilă?
Această linie este pentru membrii Programului MATTERNHORN.
Ryan?
Bună.
Kara, bună. Bună.
- Alex ea e sora mea Kara. - Bună.
Bună.
Ryan nu mi-a spus nimic despre tine.
Deci voi doi ieşiţi împreună?
Nu chiar.
Nu-ţi face griji. Toţi devenim prea bătrâni ca să spunem cuiva iubită.
Îmi amintesc când mama obişnuia să îi spună lui Jack, iubitul ei.
Mă scotea din minţi. lubiţii sunt pentru adolescenţi, nu?
Deci tu ce faci la hotel?
Eu şi Frank încercăm să ne despărţim fără acte, deocamdată.
Îmi pare rău, deci nu stai acasă?
Nu, era o cameră liberă aici, aşa că m-am gândit s-o iau pentru weekend.
- Deci, repetiţia pentru nuntă... - O, da în seara asta.
Ne vedem acolo.
Frumos.
Au şi un pachet.
Hei, ia uite cine e aici.
Dumnezeule!
Dumnezeule, Ryan.
Bună.
- Tu trebuie să fii Alex. - Da, eu sunt.
Eşti aşa de frumoasă. Kara avea dreptate.
Doamne.
- Pari aşa matur. - Eu, tu eşti cea care se căsătoreşte.
Ştiu, aşa e.
Nici nu mi-ai văzut inelul.
- Uită-te la el. - Fermecător.
Jim I-a proiectat.
Jim.
Salut.
Ce mai faci?
- Ryan. - Jim, mă bucur să te cunosc.
- Alex. Încântată. - Încântat.
Mulţumesc că aţi venit.
Frate.
- E adevărat. - Da, e o nebunie.
- Am pozele pe care le-ai vrut. - Le poţi pune acolo.
Bine.
Sunt foarte multe acolo, aproape n-am avut loc.
Ştiu, e aşa grozav. Toată lumea a contribuit.
Cine v-a dat ideea să faceţi ceva aşa de...
Substanţial.
Jim a investit mare parte din economiile noastre în afaceri imobiliare.
Da, chiar sunt un investitor imobiliar.
E palpitant dar am rămas fără bani.
Luna de miere nu mai poate fi luată în calcul acum.
Aşa că ne-am gândit că dacă tot nu putem călători
asta nu înseamnă că nu putem avea poze.
- Cred că e o idee fabuloasă. - E una bună.
E vorba de conceptul "lacheie" dacă mă înţelegi.
Faci un contract de administrare atunci când primeşti casa,
îţi tăiem iarba, îţi schimbăm becurile arse.
Mobila? Ţi-o aduci pe a ta sau poţi alege din pachetele noastre extraordinare.
Tradiţionalism fără cusur, dar cu toate dichisurile.
Frumos.
Toţi avem nevoie de un loc al nostru.
Asta e America, asta e ceea ce ni s-a promis.
Bine punctat.
Ce?
Chestia aia cu făgăduinţa de la final, îmi place partea aia.
Mulţumesc.
Şi tu...
încă mai plăteşti chirie la garsoniera aceea?
Nu, am renunţat.
- Deci ai cumpărat-o? - Nu.
- Nu te gândeşti să cauţi? - Nu, nu chiar.
Deci, te simţi bine aşa?
Da, mi-e bine.
Mare lucru.
Îţi vine să crezi că e mâine?
- Cum o să dormi? - Nu ştiu.
Vrei nişte Xanax?
- Nu cred că ăla e pentru dormit. - Da.
Nu, cred că o să beau un pahar cu lapte cald.
Va fi suficient.
- Bine. - Pa.
- Te iubesc.
Mai e o cutie înăuntru.
- O aduc eu. - Eşti sigură?
Jim, pare un băiat bun.
- Da, nu e grozav? - O să fie un soţ minunat.
Julie, mă gândeam cum tata nu e aici.
Mă întrebam dacă ai pe cineva care să te ducă la altar.
Da.
Unchiul lui Jim o s-o facă.
A ajutat foarte mult.
A fost grozav.
E bine, e foarte bine, am vrut doar să fiu sigur că...
Am vrut doar să nu ai probleme, asta e tot.
Deci, la cât ar trebui să fiu acolo?
Invitaţii sosesc pe cinci şi totul va începe la 5:30.
- Cam pe atunci. - Bine.
Dă-mi voie, am să te ajut cu astea.
E în ordine. E în ordine, e în ordine.
Nimic din ce-i aici nu exista înainte.
Totul e nou.
Serios?
- Asta e tot poţi? - Ce?
Fă-mi vânt.
Fereşte.
Stai aşa.
Am făcut geografie aici.
Te-ai prostit cu vreo profesoară?
- Nu, dar tu? - Nu.
Nu până la facultate.
Ăsta-s eu în dreapta.
E cam greu de spus.
Îţi poţi da seama după sprâncene.
Ai jucat baschet?
Am fost conducător de joc. Nu fii aşa surprinsă.
Nu ştiam c-ai fost atât de activ.
Tot eu, şi aici.
Şi acolo.
- Prima mea bătaie. - Cum a mers?
Am luat-o pe coajă.
Şi aici...
Aici obişnuiam să venim să ne sărutăm.
Da. Locul ăsta e foarte romantic.
Hai, Cometele!
Sunt foarte fericită că am venit aici.
Şi eu.
Kara.
Bună.
Ryan, unde eşti? Avem o dezastru aici.
Ce e, ce s-a întâmplat?
E vorba de Jim. Poţi să vii aici? Avem nevoie de ajutorul tău.
Bine.
Trebuie să plecăm.
- Îţi aduc eu smochingul. - Mulţumesc.
- Ce s-a întâmplat? - Jim are îndoieli.
- Azi? - Da, aşa funcţionează chestia asta.
- Ce vrei să fac? - Să vorbeşti cu el.
- Vrei să vorbesc eu cu el? - Da, ori tu ori eu.
Îmi ştii istoricul, am deja o greşeală.
Eu n-am fost nici măcar aproape de asta.
Nu cumva îţi câştigi banii vorbind, spunând chestii motivaţionale?
Eu le spun oamenilor cum să nu-şi ia angajamente.
- Ce mesaj dement mai e şi ăsta? - E o filosofie.
- E prostesc. - Pe tine te-ar fi putut ajuta.
Ryan...
nu prea ai fost prin preajmă.
Practic tu nu exişti pentru noi.
Ştiu că vrei să fii acolo pentru ea.
Ei bine, iată, asta e şansa ta.
Salutare, Ryan!
- Salut, Jim. - Ai citit asta înainte?
Da, sunt nişte chestii destul de adevărate acolo.
Nu mai spune.
Kara a spus că ai nişte îndoieli.
Nu cred că voi fi capabil să... fac asta.
Şi de ce spui asta, azi?
Noaptea trecută stăteam întins în pat.
Şi nu puteam dormi gândindu-mă la nuntă, la ceremonie,
şi că ne vom cumpăra o casă şi ne vom muta împreună.
Că vom avea un copil, şi încă unul, apoi...
Crăciunul, Ziua Recunoştinţei, vacanţele de primăvară,
mersul la meciurile de fotbal apoi dintr-o dată absolvesc,
îşi vor lua o slujbă şi se vor căsători,
apoi voi deveni bunic.
Apoi mă voi pensiona, voi cheli, mă voi îngrăşa.
Şi apoi voi muri.
Nu pot să mă opresc să nu mă gândesc, care-i rostul?
Care-i rostul?
- Rostul? - Da... ce încep aici?
E... căsătoria, e...
E unul din cele mai frumoase lucruri de pe pământ, e...
lucrul la care visează oamenii.
- Tu nu te-ai căsătorit. - Adevărat.
- Nici nu ai încercat. - E greu de definit a încerca.
Pari să fii mai fericit decât toţi prieteni mei căsătoriţi.
Uite Jim, n-am să te mint, căsătoria poate să fie o pacoste.
Şi într-un fel ai dreptate. Toate astea sunt chestii ce vor conduce la decesul tău.
Toţi avem ceasuri care nu pot fi încetinite sau puse pe pauză.
- Toţi sfârşim în acelaşi loc. - Da.
- Nu e niciun rost. - Nu e niciun rost.
Asta spun.
Ştii...
În mod normal nu sunt tipul cu care să vorbeşti despre astfel de treburi.
Dacă te gândeşti...
Amintirile tale preferate, cele mai importante lucruri din viaţa ta.
Erai singur?
Nu, cred că nu.
Dacă stai să te gândeşti...
Noaptea trecută, înainte de nuntă când îţi treceau toate prostiile astea prin cap.
Aţi dormit în camere separate?
Da, Julie s-a dus înapoi în apartament, iar eu am fost singur în apartamentul nupţial.
- Te-ai simţit cam singur, nu? - Da, cam aşa.
Viaţa e mai frumoasă dacă ai companie.
Da.
Ai nevoie de un copilot.
- Asta a fost foarte sensibilă. - Mersi.
- Deci cum e atmosfera acolo? - Nu e bine.
- E destul de nervoasă. - E supărată.
Ce-ar trebui să fac?
Du-te şi ia-o.
Sunt un idiot. Te iubesc foarte mult.
Vrei să fii copilotul meu?
Da! Da!
Bun venit acasă!
Bine.
Aici e destinaţia ta.
Când o să te mai văd?
Va trebui să vii să mă vizitezi.
E aşa de aşezat.
- Nu te vei schimba, nu? - Nu, acelaşi tip.
Doar o singură adresă.
Sună-mă când te simţi singur.
Sunt singur.
Cineva stă în sala de conferinţe undeva,
şi serverul îi face legătura cu unul
din tehnicienii noştri, Inginer Disponibilizator.
Inginer Disponibilizator, pe bune?
Prefer Terminatori dar nu e legal.
Pot să-mi imaginez şi de ce.
Urmăresc schema pornind de la concedierile standard până cele cu agresori.
De unde ştii? Se antrenează?
Simulări. Joacă roluri.
O să începem sesiunile în direct la sfârşitul lunii.
Kyle, treci prea repede prin etape, trebuie să le dai timp să gândească.
Este unul din aspectele legale.
Ryan?
Da, mai sunt şi altele?
Asta e ridicol.
Doamnelor şi domnilor vă rog să-I aplaudăm pe vorbitorul nostru de azi, Ryan Bingham.
Anul trecut am zburat două milioane de kilometri.
Luna se află la 1,4 milioane de kilometri.
Vreau să vă imaginaţi pentru o secundă că...
purtaţi un rucsac.
Vreau să simţiţi chingile cum vă apasă pe umeri.
Le simţiţi?
Vreau să-I umpleţi cu toate lucrurile pe care le aveţi în viaţa voastră.
Începând cu cele mărunte...
lucrurile din rafturi, sertare...
Mă scuzaţi.
Ce naiba faci?
În regulă, vreau să vă relaxaţi...
Trebuie să semnaţi.
- Mulţumesc. - Cu...
Hei, ai uitat să-mi dai numărul pentru GoldCard.
Eram prin zonă.
lubita, cine e la uşă?
Doar cineva care s-a pierdut.
Alex.
Ce ţi-ai imaginat de-ai apărut aşa la uşa mea?
Cum adică? Am vrut să te văd, n-am ştiut că ai familie.
De ce nu mi-ai spus asta?
Îmi pare rău că ţi-am stricat seara,
dar tu chiar mi-ai fi putut strica toată treaba.
Aceea e familia mea.
Asta e adevărata mea viaţă.
Am crezut că eu sunt viaţa ta reală.
Credeam că am semnat pentru acelaşi lucru.
Fă-mă să înţeleg. Pentru ce anume ai semnat tu?
Credeam că relaţia noastră e definită perfect, vreau să zic...
Tu eşti o evadare.
Eşti o pauză de la viaţa mea normală.
O paranteză.
Sunt o paranteză.
Vreau să zic...
Ce vrei?
Spune-mi ce vrei?
Nici nu ştii ce vrei.
Sunt o adultă, bine?
Deci, dacă-ai mai vrea să mă vezi, sună-mă.
Bine?
Doamnelor şi domnilor avem de făcut un anunţ special.
Pilotul nostru ne-a informat că trecem pe deasupra oraşului Dubuque.
Ceea ce nu înseamnă nimic pentru majoritatea dvs.
Dar înseamnă mult pentru unul dintre pasageri.
Pentru că tocmai a atins 10 milioane de mile!
Felicitări.
- E o realizare impresionantă. - Trebuie să fii foarte încântat.
Ştiu.
- Căpitane. - Căpitane.
Locul ăla e ocupat?
Nu, nu.
Eşti cel mai tânăr care a atins 10 milioane.
Mă întreb dacă ai găsit ce căutai.
Nu ştiu.
Poftim.
Ce-I de-al şaptelea card pe care I-am făcut.
E un club mic.
Chiar îţi apreciem loialitatea.
Ştii de câte ori m-am gândit la acest moment?
Să redau toată conversaţia pe care noi doi o avem aici.
Serios?
Ce voiai să spui?
Mă crezi că nu-mi mai amintesc.
E-n regulă.
Ni se întâmplă tuturor.
De unde eşti?
Sunt de aici.
Bună, dle. Bingham.
De unde ai ştiut că sunt eu?
E linia dvs dedicată. O rezervăm pentru cei mai loiali şi apreciaţi clienţi...
Vreau să transfer câteva din milele mele,
pot să deschid un cont pentru Jim şi Julie Miller?
Desigur, câte mile doriţi să transferaţi?
De câte mile este nevoie ca să faci înconjurul Pământului?
Avem bilete pentru înconjurul lumii fiecare la 500.000 mile.
Cred că e suficient.
- Ai o secundă? - Vă sun eu înapoi.
Ce naiba s-a întâmplat ieri cu tine? Am încercat toată ziua să dau de tine.
Am avut nişte treburi personale. Ce se întâmplă?
Îţi aminteşti de Karen Barnes?
A făcut parte din reducerile cu 30% de acum câteva săptămâni în Wichita?
Pe care Natalie a concediat-o.
Concediez mii de oameni pe zi...
S-a sinucis, a sărit de pe un pod.
Rahat!
Trebuie să ştiu, îţi mai aminteşti dacă altă femeie ţi-a dat vreun semnal,
că e deprimată.
Toate sunt deprimate când le concediem.
Trebuie să te întreb lucrurile astea, bine?
Nu, nu-mi amintesc nimic.
Nu-ţi aminteşti de nicio femeie care dădea semne, niciuna?
Nu, nimic suspect.
Natalie e în regulă?
Natalie şi-a dat demisia.
Şi-a dat demisia?
Prin SMS.
Da, drăguţ nu? Nimeni nu mai are maniere.
A spus unde pleacă?
Nu. Era destul de supărată.
Ar trebui să-i dau un telefon.
Am nevoie de tine înapoi în aer.
N-ai auzit ce am spus? Credeam că vei fi încântat de asta.
Nu, e în regulă. Cum rămâne cu videoconferinţa?
CTC va suspenda deocamdată întregul nou proiect. Trebuie să ne mai gândim puţin.
Noi ne vom scoate din nou caii de cursă care vor face ce ştiu ei mai bine, bine?
Câtă vreme o să mă trimiţi?
Până la nesfârşit.
Să ne trimiţi o vedere dacă ajungi acolo.
Deci ce s-a întâmplat?
Ce vreţi mai exact să aflaţi?
Ai absolvit prima din clasa ta.
Puteai să alegi unde să te angajezi, inclusiv aici.
În schimb, ai mers în Omaha să-ţi câştigi existenţa concediind oameni?
- E o meserie provocatoare. - Nu mai spune.
Nu pot să mă imaginez făcând asta zi de zi.
Nu în acest climat.
Am plecat după un băiat.
Cred că toată lumea face asta la un moment dat.
Tipul ăsta spune că sunt norocos să te am.
Pentru cine interesează...
Nici nu pot să-i număr pe toţi oamenii pe care i-am concediat în viaţa mea.
Sunt atât de mulţi încât chiar am uitat cum e să angajezi pe cineva.
Nu ne-am întâInit niciodată dar, ştiu că vei fi norocos să o ai pe Natalie Keener.
Sfatul meu...
Angajeaz-o fără să stai pe gânduri.
Va fi cea mai bună decizie pe care o vei lua după multă vreme.
Sper că are dreptate.
Ei bine, nu prea am multe speranţe
şi chiar nu ştiu când o să fie mai bine.
Sunt o mulţime de oameni fără slujbă.
Şi nu ştiu când se va vedea lumina de la capătul tunelului.
Nu prea am multe de spus.
Le voi spune că sunt mândru de ei. Sunt mândru de copiii mei.
Cred că furia vine de la faptul că...
că nu am mai fost dorit.
Aş spune... ştii...
că fără prieteni mei şi fără familie n-aş fi reuşit.
Ar fi fost mult mai greu dacă ar fi trebuit să mă descurc singur.
Când mă trezesc dimineaţa şi mă uit în jur şi îmi văd soţia...
asta îmi dă un scop pentru a trăi.
Nu e totul despre bani. Banii îţi ţin de cald.
Îţi plătesc facturile la căIdură.
Îţi cumperi o pătură.
Dar nu îmi ţin la fel de cald aşa cum îmi ţine soţul meu.
Mă ajută să mă ridic. Mă ajută să-mi revin.
Mă ajută să găsesc ceva.
Deci copiii mei sunt scopul meu.
Familia mea.
Diseară cei mai mulţi oameni vor fi întâmpinaţi acasă
de către un câine jucăuş şi de copiii zgomotoşi.
Soţul sau soţia îi va întreba despre cum a fost ziua şi noaptea vor dormi.
Stelele vor ieşi la iveală din ascunzătorile lor de pe timpul zilei.
lar una din acele lumini puţin mai strălucitoare decât restul,
Vor fi aripile avionului meu, trecând pe deasupra.
Subtitrarea: SIGISMUNT www.torentz.3xforum.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player